Din episoadele precedente...
- Autorul! - Îl ştim.
Din cauza lui suntem de vină că Malefica şi-a pierdut copilul.
- E în viaţă... - În lumea asta.
- Bună, surioară. - Zelena!
Ce-ai făcut cu Robin?
Dacă dau un telefon, iubitul tău moare de mâna surorii tale.
- Ce vrei? - Să scrii alte finaluri fericite.
Ai făcut din mine un monstru, dar nu te las să-i faci asta şi Emmei.
La picior! Te-am prins!
- Fii cuminte şi întoarce-te acasă. - Nu vreau şi nu poţi să mă obligi.
Ba să ştii că pot.
Acum, că tatăl tău nu mai e,
în casă vor avea loc nişte schimbări, Cruella.
Începând de acum, aici dormi.
Mă încui aici, ca pe câinii tăi?
Camera asta va fi lumea ta până vei învăţa să faci cum îţi spun.
ÎN PREZENT
Trebuie să vorbim.
Bine că merg frânele. Urăsc să-mi umplu maşina de sânge.
Nu e timpul pierdut. Spune-mi despre Lily.
- Pardon, despre cine? - Despre fiica mea, Lily.
Ai spus că nu a supravieţuit călătoriei spre lumea asta. Ai minţit.
Poate că da, însă pot să-ţi explic.
Sunt din cale afară de câinoasă şi am lăsat-o să moară în pădure.
Ce-ai făcut?
Nu fi aşa uimită. Ştii bine că n-am stofă de mamă.
Eu şi Ursula am luat oul de dragon în care era.
Magia ne-a ajutat să rămânem tinere.
- Ce minunăţie! Dar pramatia... - Fiica mea, adică.
Da, în fine. Păi...
Ar trebui să-ţi intre bine în cap
că vei muri în chinuri, după multe zile.
Chiar speram să faci asta!
Lumea subestimează fetele cu diamante şi în haine de blană, nu?
Nimeni nu s-a prins care era scopul meu. Nici Gold şi cu siguranţă nici tu.
Acum Autorul e aici şi a sosit clipa să primesc ce mi se cuvine.
Acum fii cuminte şi întinde-te să tragi un pui de somn.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Amintiţi-vă ceva despre Autor! O cale de a-l găsi! Gândiţi-vă!
- Ţi-am spus tot ce ştim. - Da? Văd că tot ies secrete la iveală.
- Gata! Văd că încă eşti supărată. - Da, încă sunt!
Voi m-aţi învăţat că mereu există o cale dreaptă, o cale a eroilor.
- Iar ce i-aţi făcut copilului... - Doar aşa puteai ajunge bună.
Eu nu aş fi făcut rău unui om inofensiv!
Poftim! Bunătatea ta e motivul pentru care am făcut ce-am făcut.
A meritat.
- Regina, unde ai fost? - În toiul unei zile cumplite.
Vă povestesc totul după ce îl salvez pe Robin Hood.
- Robin Hood? Ce tot spui? - Am sunat la numărul dat de tine.
A răspuns Marian, dar apoi am aflat că nu e de fapt Marian.
- Atunci cine e? - Zelena.
- Vrăjitoarea cea Rea? - Nu ştiu cum e cu putinţă.
Dar sora mea s-a dat drept ea în tot acest timp!
Şi e în cârdăşie cu Gold.
Robin e în primejdie. Mă duc la New York, s-o opresc.
Şi Gold? Dacă sunt aliaţi, el nu te va lăsa să-i strici planurile.
Nu-mi fac griji cu el. Ştiu exact cum să-l iau.
- Regina! Nu te-am auzit intrând! - Fostul tău soţ m-a aranjat bine de tot.
- Îmi pare rău să aud. - Acum vrea să cooperez cu el.
- Sunt sigură că ar fi o greşeală. - Ştiu bine asta.
- Cum te pot ajuta? - Bine că ai întrebat.
Aduce a cămin. Îmi plac coarnele.
Mă simt de parcă aş fi Hemingway sau Thoreau.
- Apropo, mă cheamă Isaac. - Mereu vorbeşti aşa de mult?
Doar când am emoţii, iar pana mea e încă la tine.
Da. Deocamdată să zicem că e pana mea.
- Fără cerneală, nu face doi bani. - Ştiu.
- Voi obţine cerneală foarte curând. - Da!
- Cum anume? - E simplu.
Acum eşti aici, iar eu o voi corupe pe Salvatoare.
Şi ce rezolvi cu asta?
Odată ce inima ei va fi coruptă, tot ce vreau se va înfăptui de la sine.
Vei vedea curând, când se întorc partenerele mele.
Partenerelor tale se pare că le place blana.
Şi parfumul. Abia aştept să le cunosc.
- Desigur, le ştii din poveştile tale. - Ştiu despre ele, da.
- Dar un Autor... - Taci.
Nu mai scoate nicio vorbă.
S-a ivit ceva. Stai aici până mă întorc.
Dar cine mă va...
- ...proteja? - Rumplestiltskin?
- Rumple... - Bună, Belle!
Bună.
Ce loc de întâlnire ciudat!
Mai ştii ce mi-ai spus aici în noaptea când ne-am depus jurămintele?
Mai ştii cum am izgonit întunericul din tine?
- Belle, îmi pare rău pentru tot. - Azi nu vreau să aud scuze.
Vreau să te aud spunând adevărul, măcar o dată în viaţă.
De ce ai venit aici, Rumple? Vrei să mă recucereşti?
E ceva mai complicat de atât.
Rumple...
Se pare că secole întregi de ticăloşii îşi lasă amprenta asupra ta.
Nu a mai rămas decât atât.
Cât de curând, nu va mai fi nici asta.
- Vei muri? - Într-un fel, da.
Îmi voi pierde capacitatea de a iubi.
Bunătatea pe care ai văzut-o odată în inima mea va dispărea pe vecie.
Un singur om poate inversa acest proces, anume Autorul.
De aceea am venit la Storybrooke.
- Fireşte, nu mă aştept să înţelegi. - Ba te înţeleg.
- Chiar aşa? - Uneori îmi fac griji.
Mă tem că am renunţat la căniţa ciobită prea devreme.
Dar ştii care e problema?
Will sărută cu mult mai bine decât tine.
- Poftim? - Eşti jalnic.
Vii să te milogeşti la mine ca un câine care cerşeşte resturi.
De ce vorbeşti aşa? Nu-ţi stă în fire, Belle.
Ba da.
Regina?
Acum uită totul şi fugi acasă.
Nici nu ştii câtă durere îţi voi provoca pentru asta.
Ba n-ai să faci nimic,
decât dacă vrei să vezi ce păţeşte când strivesc inima asta.
Zău aşa!
- Ştim amândoi că nu eşti în stare. - Zău?
Bine, bine!
- Te cred. - Bine. Acum plec la New York.
Dacă-i sufli o vorbă Zelenei,
nu doar tu vei rămâne fără inimă.
MARELE GASTBY
Nu mai citi marii scriitori, dragule. Nu vei fi ca ei.
Bună, Isaac. Nu credeai că mă vei mai revedea, nu?
Cu siguranţă speram să nu.
Atunci să nu ne mai complicăm. Dă-mi ce ai luat.
Nu pot, îmi pare rău.
Cu un singur fluierat, pot asmuţi o sută de câini pe tine.
Ai putea, dar ştii la fel de bine ca mine că toată magia ta nu-mi poate face nimic.
Detest când ai dreptate.
Dar îmi place că eşti sigur pe tine. Eşti foarte... masculin.
Sigur nu poţi ajuta o biată fetişcană? De dragul vremurilor bune?
Nicio şansă.
Atunci vei plăti pentru că m-ai făcut aşa cum sunt.
Ameninţările goale nu dau naştere unei drame de calitate,
dar să ştii că întrevăd ţeserea unei intrigi interesante.
- Zău? Anume? - Rumplestiltskin nu ştie că ne cunoaştem.
Asta înseamnă că... l-ai minţit!
Ca de la prieten la prieten, mai bine pleci înainte să se întoarcă.
Întotdeauna ai ştiut cum să scoţi fetele din sărite, nu-i aşa?
Bucură-te de avantaj cât încă mai respiri.
Cred că vei afla că Autorul n-are nouă vieţi.
Urmează un cântec nou-nouţ,
cântat în Murray's Club, de pe strada Beak din Londra!
Cruella! De unde-l ai?
Bagă-l în priză şi ascultă!
L-ai furat, nu-i aşa? Nu mai ieşi din casă de-acum!
Înnebunesc de plictiseală! Am citit toate cărţile de sute de ori!
N-aş fura dacă m-ai lăsa să ies din casă măcar o dată!
Nici pomeneală.
Stai aici.
Şi să nu te aud!
- Vă pot ajuta? - Sper.
Sunt ziarist şi călătoresc în căutarea poveştilor interesante.
Aici n-avem aşa ceva. Noapte bună.
Nu vă sfiiţi. Sunteţi cea mai bună dresoare de câini din Londra.
Prinţesele şi regii au apelat la serviciile dv. Vă reţin două minute.
Vorbiţi-mi despre înzestrarea dv.
Am auzit că aveţi un control aproape magic asupra câinilor dv.
Nu e nicio magie, mă tem, doar muncă şi exerciţiu.
Ce anost! Sincer să fiu, caut poveşti cu ceva mai mult suflu.
O poveste grozavă are mereu nevoie de puţină magie.
De neprevăzut.
Ce portrete minunate aveţi! Sunt rude de-ale dv?
Sunt soţii mei. E timpul să plecaţi.
Aţi avut trei soţi? Asta e ieşit din comun!
Spuneţi-mi mai departe. Sunteţi văduvă sau aţi divorţat?
- Păi... - N-ai fost căsătorit niciodată, nu?
- Daţi-mi-l înapoi. Nu, nu am fost. - Fireşte.
Dacă ai fi fost, n-ai fi pus întrebări bădărăneşti.
- Îmi cer scuze. Îmi daţi... - Nici îndrăgostit nu cred că ai fost.
Asta nu vă priveşte!
Scrie şi povestea ta, nu mai parazita suferinţa altora!
Şi mie mi-a părut bine, cucoană.
Am auzit totul! Chiar căutaţi o poveste fascinantă?
- Da. Cine eşti? - O fată cu o poveste fascinantă.
Bine, ascult.
Îmi pare rău, dacă vrei s-o auzi, va trebui să mă scoţi de aici.
Bună, Pongo! Ce faci aici?
N-ar trebui să fii singur aici.
Pongo! Pongo!
Cuminte! Hai la mine!
Ce-ai păţit? Linişteşte-te!
Nu e vina lui. Face doar ce i se spune, iar eu i-am cerut să facă aport.
- Ce vrei? - Să fii cuminte şi să urci în maşină.
Incredibil! Cum ai reuşit?
- Am metodele mele. - Şi cheia! Mama n-o scapă din ochi!
Vrei să-mi pui întrebări sau vrei să pleci de aici?
- Ştiu un loc liniştit, unde putem vorbi. - Prefer undeva unde e larmă.
Larmă? De ce?
Eu stau în mansardă. Mama nu-mi dă voie cu musafiri, muzică sau distracţie.
Mi-a rupt până şi trompetele-îngerilor, fiindcă nu-i place mirosul lor.
Am înţeles.
Te pot duce oriunde vrei să mergi.
- E maşina ta? - Da, cu toate cele patru roţi.
Exact aşa mi-am închipuit, cu muzică, dansatori şi gin!
Te vei obişnui cu gustul.
Din câte am observat, povestea ta e precum cea a Cenuşăresei.
- De ce te-a încuiat acolo? - Ca să-şi scape pielea.
Mămica se teme că, dacă ies, le voi spune tuturor secretul ei murdar.
Ce secret?
Toţi cred că tata a murit de atac de cord, dar eu ştiu adevărul.
- Mama l-a otrăvit. - De unde ştii sigur?
Dubiile mele s-au risipit când următorii doi soţi au fost găsiţi morţi.
O poveste ca a Cenuşăresei, cu ingrediente de Văduvă Neagră.
Ce poveste fascinantă!
Ador cântecul ăsta!
Lasă stiloul ăla şi hai să dansăm!
Nu, eu scriu poveştile, dar nu dansez în ele.
- Nu. - Hai!
Mama ta o fi o criminală, dar are dreptate într-o privinţă.
Petrec prea mult timp consemnând viaţa şi prea puţin trăind-o.
Atunci să trăim din plin în seara asta!
E bine să te duci la New York? Nu ştii ce plan are Zelena. Dacă e o cursă?
- Trebuie, pentru Robin. - Nu pleca singură.
Lasă-mă pe mine. Ai destule pe cap cu Autorul.
- Mă descurc cu sora mea cea rea. - La New York e altfel.
Fără magie, nu vei...
Dacă nu mă iei pe mine, măcar ia ăsta.
Sper să nu ai nevoie de el, dar e pentru siguranţă.
Mulţumesc.
Nu eşti supărată pe mine fiindcă am păstrat secretul alor tăi?
Asta e între mine şi ei. Tu ai încercat să ajuţi.
- E Henry. Un mesaj video. - O fi la modă. Am primit şi eu.
Mamă! M-a prins Cruella!
Dacă vrei să mă mai vezi, să faci ce-ţi spune.
Bună, dragilor! După cum se vede, scârba de fiu-tău e la mine.
Dacă vrei să rămână teafăr, o să faci exact cum îţi spun.
Ucide-l pe Autor, apoi adu-mi trupul lui distrus.
Dacă nu, fiul tău va avea parte de un final foarte nefericit.
În sfârşit! Bucuria de a mă pierde într-o carte bună nu mai e la fel
după ce o păţeşti la propriu.
Mai taci! Nu avem mult timp.
Tu şi Cruella v-aţi reîntâlnit, în sfârşit...
- Cruella? Nu, nici n-o... - Ajunge!
M-aţi minţit amândoi cu privire la trecutul vostru,
dar minciunile ies acum la iveală.
Îmi pare rău. Te rog, nu-mi face nimic!
N-am crezut că are vreo importanţă.
Nu doar că e important, este esenţial pentru planul meu.
Cruella e atât de disperată să te vadă mort,
încât l-a răpit pe fiul Salvatoarei.
- De unde ştii? - Tu ai mijloacele tale, eu, pe ale mele.
Am văzut-o pe Cruella făcându-i Salvatoarei o propunere morbidă.
Ori mori tu, ori moare fiul ei.
Ai zis că ai nevoie de mine ca s-o corupi pe Salvatoare.
Aşa ai de gând s-o faci? Punând-o să mă ucidă?
Stai calm. Dacă mori, se va găsi alt Autor.
Poate că următorul va fi mai puţin dispus să mă ajute.
Nu, am nevoie de tine în viaţă.
De ce eşti de partea Cruellei? Ea mă vrea mort!
Cei obsedaţi de răzbunare sunt foarte uşor de manipulat.
Şi-a închipuit că eu cred că finalul ei fericit era împăcarea cu mama ei.
Dar am ştiut că urmăreşte altceva, anume moartea ta.
Acum vreau să aflu de ce.
Vreau să ştiu exact ce ai scris despre ea. Cuvânt cu cuvânt.
Vrei să afli? Poftim, citeşte şi singur.
Sunt mai bun în scris decât în persoană.
Ce n-aş da să nu se termine noaptea asta!
Dar îţi mulţumesc. A fost o noapte de neuitat.
O pot face şi mai memorabilă. Vreau să îţi arăt ceva.
- Un stilou? - E mult mai mult decât atât.
E cel mai important lucru pe care îl am. Este deosebit.
Nu ţi-am spus un lucru despre mine.
Orice ar fi, nu-ţi face griji. Ţi-am spus toate tainele mele. Îmi poţi spune orice.
Bine.
Nu am străbătut ţara ca să adun poveşti pentru ziar.
Locurile în care merg eu sunt mult mai îndepărtate unul de altul.
Eu străbat tărâmuri. Tărâmuri de Poveste.
- Poftim? - Aici este unul dintre ele.
Există în afara timpului.
Spune-mi, în ce an suntem?
Cui îi arde de asemenea fleacuri?
Tocmai. Aici timpul nu există. Suntem într-un tărâm de basm.
Sunt nenumărate: unele sunt frumoase, altele sunt înfricoşătoare,
iar unele sunt de-a dreptul magice.
Cred că ai băut prea mult gin.
Ştiu că pare absurd, dar partea incredibilă abia urmează.
Stiloul şi cerneala sunt fermecate.
Sunt atât de puternice, încât nu doar scriu poveştile oamenilor.
Le pot şi schimba.
- Chiar nu glumeşti? - Îţi pot dovedi.
Priveşte.
Imposibil! E un truc!
Oare? Vrei nişte cercei cu diamante, să se asorteze?
- Stiloul şi cerneala sunt magice! - Ai grijă! Trebuie folosite împreună.
Nu se ştie ce s-ar întâmpla dacă s-ar vărsa cerneala.
- Şi poţi scrie orice? - Da. Nu înţelegi?
Cu acest stilou, putem ajunge undeva unde mama ta şi câinii ei nu ne vor găsi.
Putem fi împreună.
- Dacă ar fi aşa de simplu! - Chiar poate fi.
Dacă te-aş înzestra cu magie, pentru a fi în siguranţă oriunde?
- Ai vrea? - Iată.
CRUELLA POATE CONTROLA ORICE ANIMAL DOREŞTE.
Cred că îi simt deja efectele.
Să plecăm acum. Urcăm în maşină şi pornim la drum.
- Ne vom opri doar foarte departe. - Nu. Trebuie să-mi înfrunt mama întâi.
Să ştie că nu mai are nicio putere asupra mea.
- Te duc eu. - Nu. Trebuie s-o fac singură.
Iar datorită ţie, chiar pot.
Ne revedem la hotel? Promite-mi că nu vei fugi cu altă norocoasă.
Îţi promit. Poftim, ia maşina mea, ca să fii sigură.
Ţi-o dau ţie.
Ne vedem acuşi.
Recunosc indicatorul ăsta.
Cruella îl ţine la câţiva kilometri la sud de pod. Ce facem acum?
- Orice e necesar pentru a-l salva. - Doar nu vrei să-l ucizi pe Autor?
Fireşte că nu.
Chiar dacă l-am găsi, aş prefera s-o ucid pe Cruella.
Să văd dacă-i place să fie o haină.
- Regina! - Ce? Protejăm inima Emmei, nu pe a mea.
- Dacă intrăm în forţă, Henry o păţeşte. - Am condus multe misiuni de salvare.
- Ar fi bine să ştim terenul. - Şi unde e Autorul.
Dacă o urăşte pe Cruella, poate ştie cum o învingem.
- Poate ajutăm şi noi. - Am găsit clondirul pe care i l-am dat.
L-a scăpat când a fugit. Poate merge o vrajă de găsire.
E perfect pentru voi. Eu, Regina şi Hook mergem să căutăm în zona unde e Cruella.
Emma, ştiu că eşti supărată, dar mai rău faci dacă ne eviţi.
Nu vă evit. Viaţa lui Henry e în joc. Îmi trebuie oameni de încredere în jur.
Acum n-am încredere în voi.
Te porţi ca un plod răzgâiat. Ai tăi au greşit, dar şi-au cerut scuze. Gata!
Tu ai purtat râcă jumate din viaţa ta fiindcă un copil a scăpat un secret.
Swan, dacă n-o asculţi pe Regina, ascultă-mă pe mine măcar.
Ne-ai iertat pe amândoi fiindcă ai avut tăria să treci peste asta.
Da, numai că tu nu te-ai dat un etalon de integritate.
Niciunul dintre voi! Mi-aţi spus sincer cine sunteţi.
Ai mei m-au minţit. Au spus că sunt eroi.
Până şi eroii mai greşesc.
Acum nu multă vreme, mama ta mi-a dat un sfat.
Mi-a spus că trebuie să cred că încă mai pot spera că voi fi iertată.
Atunci nu mi-am dat seama, dar vorbea despre ea însăşi.
Mama ta încearcă de mult să-şi răscumpere greşeala.
Dacă-i înţelegeţi aşa de bine, iertaţi-i voi. Eu nu pot.
Am griji mai importante, cum ar fi să-l salvez pe Henry.
Păsări afurisite! Vă arăt eu imediat ce e aia furie!
Pongo, şo pe el!
- Cruella! - Tu!
- Unde e fiica mea? - Nu sunt obligat să-ţi spun nimic.
Câinii îi simt mirosul pe tine. Unde s-a dus?
- Ce ai căutat cu ea? - Ţi-am urmat sfatul.
Trăiesc, nu doar consemnez viaţa.
Iar acum, mulţumită Cruellei, nu voi mai face greşeala dinainte.
Nesăbuitule! Staţi aici!
Trebuia să te îndepărtezi de ea când ai avut ocazia!
De ce? Ca să nu ţi se afle secretul?
Da! Cruella mi-a spus adevărul despre tatăl ei şi despre ceilalţi.
- Mi-a spus că i-ai ucis. - Te-a prostit bine, nu?
Ai crede că ziariştii ştiu ce-s alea poveşti gogonate.
Eu n-am ucis pe nimeni! Chiar nu pricepi? Cruella i-a ucis!
Vrei să cred că îngerul cu care am dansat astă-seară este o ucigaşă?
Nici mie nu mi-a venit să cred.
A fost dintotdeauna o fetiţă tulburată.
Eu şi tatăl ei am sperat că-i va trece odată cu vârsta.
Într-o noapte, când el bea ceaiul în salon, am auzit o bufnitură.
Am dat fuga şi l-am găsit mort, ucis de un atac de cord.
Cruella, biata de ea, era acolo, înlemnită.
După ce a plecat doctorul, m-am gândit imediat la ea,
la ce efect va avea asupra minţii ei asistarea la moartea tatălui ei.
Am urcat s-o alin. Mă aşteptam s-o găsesc plângând, dar n-a fost aşa.
În schimb, am văzut o umbră de zâmbet pe chipul ei.
Am crezut că am vedenii.
Dar apoi am văzut trompetele-îngerilor lângă pat.
Sunt florile ei preferate. Le-ai rupt fiindcă nu-ţi place cum miros.
Le-am rupt fiindcă sunt otrăvitoare. Ea l-a otrăvit.
Minţi! Dacă e cum spui, te-ai fi dus la poliţie!
Cum aş fi putut? E fiica mea şi m-am învinuit pe mine!
Am crezut că, dacă o ţin aproape, o pot îndrepta.
Dar nu există speranţă pentru ea. Mi-a otrăvit şi următorii doi soţi.
Pleacă până nu chem poliţia!
Nu trebuie să mă crezi. Dar ţine-te departe de Cruella.
Distruge orice îţi este drag.
Sunt doar născociri, atâta tot.
Cruella?
Bună, mamă. Te aşteptam.
Câini!
Figura asta n-o să mai ţină.
- Ce le-ai făcut? - I-am învăţat o comandă nouă. Ucideţi!
Ajutor! Vă rog!
- Ajutor! - E Henry! Repede!
- Pe acolo! - Ba pe aici!
Ai surzit de la salvele de tun? Se aude dintr-acolo!
Nu! Ajutor!
Să ne răsfirăm!
- Ajutor! - Henry?
Ajutor, vă rog!
Nu!
- Ajutor! - Henry?
Să mă ajute cineva!
Magie...
Ajutor!
Să mă ajute cineva!
Pongo!
Un câine bătrân deprinde şi lucruri noi. Nu trebuia să fugi!
- Henry! - Mamă!
- Lasă-l! - Mă tem că nu. Dacă te apropii, moare!
Cruella?
Te-am căutat peste tot. Unde e mama ta?
Cruella!
Mulţumită ţie, e moartă, dragule.
Să fi văzut ce faţă a făcut când câinii ei iubiţi au sărit pe ea!
Ce amintire de nepreţuit!
Nu. Nu!
Nu mai ai a te teme de câini.
Acum sunt alături de mama.
Cum ai putut?
- Am crezut că ţii la mine. - Asta era şi ideea, dragule.
Ai fost... Cum se spune? Un mijloc către un scop.
- De ce? - Asta se întreabă toţi, nu?
Aş vrea să ştiu răspunsul.
Unii se străduie din răsputeri să nu se afunde în întuneric.
Dar, de când eram mică, am spus:
"De ce să nu te bălăceşti şi să te distrezi niţel?"
Lasă stiloul, scriitoraş penibil!
Nu eşti în stare să faci ceva în viaţă,
aşa că mâzgăleşti pe hârtie, ca un şobolan care scurmă în gunoi.
De ce nu pot apăsa trăgaciul? Ce ai făcut?
M-ai învăţat o lecţie: să distrug orice îi e drag cuiva.
Nebunule! Nebun nesăbuit ce eşti!
Încă nu am terminat! Nici pe departe!
Nu vă apropiaţi! Staţi acolo!
- Nu-ţi facem nimic. - Vrem informaţii.
Vreau garanţii. Dacă vă zic ceva, poate mă ucideţi!
- Nu păţeşti nimic. Crede-ne. - Să vă cred?
Am văzut ce-aţi făcut pentru fiica voastră.
- Aţi spus că... - Ce ai făcut cu Emma?
Nimic! Încercam să protejez lumea de Cruella!
Nu ştiam că Gold se va folosi de ea aşa. Nici eu nu am văzut finalul poveştii!
Ce tot spui?
Cum se termină povestea?
Cu coruperea Salvatoarei.
- Ce e? - Ceva ce am scris. Adevărul.
"Cruella De Vil nu mai poate lua viaţa altcuiva."
Înţelegeţi acum? Henry nu e în pericol.
Cruella nu mai poate ucide.
- E nevolnică. - Dar Emma nu ştie.
- Deci Gold vrea ca ea să... - Trebuie să-l oprim.
N-am vrut decât un scriitoraş mort, atâta tot.
Era o răzbunare simplă, dar ai eşuat mizerabil!
Lasă pistolul, Cruella.
- Mamă. - Va fi bine, Henry.
Îl omor, Salvatoareo. Crede-mă când îţi spun.
- Cruella. - Lasă mâinile jos. Ştiu că blufezi.
- E fiul meu. - Dar eşti o eroină, iar eroii nu ucid.
Henry?
Mamă!
Emma!