Din episoadele precedente...
E mormântul lui Daniel.
- Mamă! - I-a smuls inima din piept.
Ticăloşiile săvârşite mi-au otrăvit inima.
- Pe cine cauţi? - Pe fiica mea.
Poate Lilith a ta e cea care o ţine pe Swan pe calea întunericului.
Părinţii tăi sunt monştri.
- Ne-au nenorocit! - Vrea răzbunare.
Marian e de fapt sora mea, Zelena.
E însărcinată.
Opriţi trăsura!
Bună ziua, cetăţeni. Vă bucuraţi de pajişte?
Da, e perfectă pentru ceremonia de nuntă.
Da, e minunată,
dar face parte din domeniul regal.
Şi nu-mi amintesc să vă fi dat voie să vă căsătoriţi aici.
Nu ştiam, am crezut...
Maiestate, nu cumva exageraţi din cauza zilei de astăzi?
- Nu-mi vorbi de ziua asta, tati! - Aveţi nevoie de sprijinul cetăţenilor.
Dacă-i înstrăinaţi, sunteţi nesocotită şi slabă.
Nu sunt slabă!
Aveam de gând să te cruţ, dar cineva m-a înfuriat.
La următoarea nuntă, mergeţi la biserică.
Du-te singur acasă. Eu am treburi altundeva.
- Mamă... - A trecut prea mult timp.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Aşadar... - Da.
Aşadar ţi-ai văzut de viaţă alături de ea.
Nu e corect. Ai înţeles şi ai fost de acord.
- Una e să înţelegi, alta e să şi vezi. - Nu asta contează, ci fiul meu!
Zelena nu va mai fi Marian şi Roland nu va înţelege unde e mama lui.
- Dacă o va pierde din nou... - O poţiune de uitare.
Îi ştergi amintirile de acum şi până a apărut cea care s-a dat Marian.
- Va pierde o perioadă, dar e mai bine. - Da! Mulţumesc!
Biata Marian!
Zelena a ucis-o ca pe un nimic pentru a ne juca festa asta sinistră!
Îmi vine să... Dar nu pot.
Aveam senzaţia că ceva nu e în regulă, dar nu ştiam de ce.
Îmi pare rău. E vina mea.
Ea nu a vrut decât să fie sigură că nu voi avea un final fericit.
Dacă te referi la relaţia noastră, atunci măcar încă e cu putinţă din nou.
Ştiu că e neplăcut, dar între noi...
Se află o obstacol uriaş! Şi se va mări pe zi ce trece.
Nu doar vreme de nouă luni. Va aduce pe lume o viaţă!
Orice va fi de acum înainte, copilul ăsta va fi un obstacol.
Sunteţi legaţi aşa cum noi nu vom fi legaţi niciodată.
Ce naivă am fost să cred că viaţa nu mă va lovi iar!
- Te înţeleg, dar... - Dar ce?
Ce facem acum?
Nu pot crede că ai supravieţuit atât.
- Apartamentul ăsta era al... - Îl chema Neal.
A însemnat mult pentru mine. Dar acum nu mai e, "mulţumită" ei.
Pardon?
Cred că s-a mişcat!
Doar nu vrei să loveşti o gravidă, nu?
Faceţi-vă bagajele, inclusiv tu. Ne întoarcem la Storybrooke astă-seară.
- Ăsta ce e? - Un covrig.
Zău?
- Ai auzit? - De asta detest localul ăsta.
Sigur vrei să-ţi începi ziua având de-a face cu Întunecatul?
Un Întunecat care nu poate riposta fără a-şi înnegri de tot inima.
Eşti ştirb, dulău bătrân. Îţi voi da vestea cea bună.
Emma se întoarce şi ia ghici! Nu a devenit diabolică.
Eu voi avea parte de fericire, dar tu, niciodată!
Pentru tine, niciodată înseamnă enorm.
Ce veste proastă! Emma decide finalurile fericite aici.
Cerneala trebuie să conţină sângele ei, pătruns de impulsurile ei întunecate.
Fără Salvatoarea Întunecată, nu avem cerneală. Te simţi bine?
Ce spunea despre inima ta?
Va fi bine odată ce găsesc altă cale de a obţine cerneala.
- Crezi că există o chichiţă. - Întotdeauna există. Să mergem.
Nu mergem pe jos. Am o idee mai bună.
Bună.
Malefica, ea este Lily, fiica ta.
Apari chiar în ziua în care l-ai ucis pe bărbatul pe care l-am iubit?
Vrei să pui sare pe rană?
- Vreau să-mi cer iertare. - Am înţeles.
- Cum ai ieşit din Oglindă? - Am împrumutat un iepure.
Ţara Minunilor e un tărâm uluitor şi am învăţat multe acolo.
Acum înţeleg de ce a trebuit să mă trimiţi de aici.
Fără mine, te-ai format cum ai vrut şi sunt foarte mândră de tine.
Ce vrei, mamă?
Să te ajut. Ai frumuseţe, tărie şi putere.
Vreau să te ajut să obţii ultimul lucru de care ai nevoie: dragostea.
Am avut-o, dar tu i-ai smuls inima.
- Grăjdarul... - Îl chema Daniel!
Da, a fost o greşeală groaznică.
Nu m-a deranjat o căsnicie fără iubire şi am crezut că nici pe tine.
Dar acum văd că tu nutreşti sentimente mai profunde decât mine.
Cu adevărat. Meriţi mai mult decât am avut eu.
- E cam tardiv, nu? - Ştim amândouă că nu e adevărat.
M-am întâlnit cu o anumită zână fără aripi,
care mi-a spus de o încercare eşuată de a-ţi găsi sufletul-pereche.
- Te-ai întâlnit cu Clopoţica. - Da.
Mi-a spus că există cineva pentru tine.
Ţi-e scris să fii cu el, iar eu am venit să-l găsesc.
O să cred când o să văd.
Serios. N-am niciun motiv să evadez.
Iar cu cătuşa aceea, nici magia nu te va ajuta să fugi.
Ia te uită! Ai ajuns acasă!
- Mizerabil. - Nu-i aşa?
Mă bucur că m-am gândit la ea.
Sus e dr Whale, cel mai bun obstetrician din partea asta a Alpilor fictivi.
E un cămin temporar perfect.
Da, căminul ăsta e temporar, dar prezenţa mea în viaţa ta nu este.
Cu ajutorul lui, voi fi nelipsită.
Bine, Zelena. Vrei să spui adevărul?
De ce eşti atât de încrezătoare?
Ce te va face să te simţi în siguranţă noaptea, după ce naşti?
Faptul că, dacă mă omori, Robin va şti pentru totdeauna
că ai ucis-o pe mama copilului lui.
Mă subestimezi, Zelena. Acum bucură-te de noua ta casă.
Ia repede orice despre magia sângelui.
Mi-am amintit de ceva din spate care ar putea ajuta.
Ce faci aici?
- Ce vrei? - Îl vreau pe Autor.
Găsirea lui a fost ideea mea înainte să mi-o furi.
- Ce-i cu tine? Arăţi groaznic. - N-am nimic.
Inima, nu-i aşa? În sfârşit, se întâmplă!
Da, e pe moarte.
E o veste proastă şi pentru mine, şi pentru tine.
Ai spus că-ţi va ucide capacitatea de a iubi, dar n-ai spus că...
Întunecatul nu poate muri. Nu aşa.
Nu, dar Rumplestiltskin poate muri.
Un avertisment prietenesc:
nu te pune cu Întunecatul când e singur,
aşa că te sfătuiesc să nu mă înfurii.
Dar nu mai contează.
Prin definiţie, când voi primi finalul fericit, voi fi fericită.
Nu-mi va păsa ce unelteşti.
Eşti doar nechibzuită.
Uite, am Pana.
Noi doi putem coopera.
Am putea găsi o cale de a obţine cerneala.
Da, se pare că eşti în stare de o colaborare foarte serioasă.
Mulţumesc.
- O să găsesc cerneala singură. - Nu!
- Cu bine, dragule. - Nu!
Sunteţi mai presus de acest local, coniţă.
Ai fi surprins. Cine eşti?
Mi se spune Nottingham. Sunt şeriful din Nottingham.
Veniţi.
Eu sunt Cora şi caut un bărbat.
- Ei bine... - Un bărbat anume.
Are un leu tatuat pe braţ.
Chiar aici.
Se pare că e vorba de Robin Hood.
- Mai spune-mi despre el. - Nu.
N-ai ce căuta cu el, drăguţă. Se crede un sfânt, mai bun decât ceilalţi hoţi,
fiindcă fură de la bogaţi şi dă săracilor. Mereu se umflă în pene cu asta.
Pare un nesuferit, dar fiica mea a pus ochii pe el.
Ce nu facem pentru copii!
Din câte aud, s-a însurat cu o curviştină beteagă pe care n-o mai voia nimeni.
De soţii poţi scăpa, din câte am auzit.
Te-aş putea ajuta să-l găseşti, dacă preţul e bun.
Poate că sunt mai aproape decât credeam de a găsi ceea ce căutam.
Să mai vorbim!
Dacă înţeleg bine, credeai că Emma va deveni coruptă, dar n-a fost aşa.
- Deci misiunea a dat greş. - Da.
Energia ei întunecată trebuie să pătrundă cerneala.
Bine, să ne gândim.
E mare păcat. Ar trebui să scriu un final fericit pentru Regina cea Rea.
Ai fost întotdeauna preferata mea.
Ţeluri desluşite, o personalitate tarată
şi tendinţe autodistructive? Ce reţetă fascinantă!
Dintre toate personajele, ţie ţi se greşeşte cel mai mult.
Ştiu bine asta.
Am colaborat cu Rumple fiindcă mă proteja, deci poţi avea încredere în mine.
Şi chiar poţi face ce spui?
Priveşte.
Pagina asta arată că finalul meu fericit este realizabil, nu-i aşa?
Nu degeaba există, nu?
Eu am scris povestea asta cu ilustraţie.
Am experimentat pentru o carte pe care nu am mai apucat s-o scriu.
De unde o ai?
A apărut printre lucrurile lui Robin.
Nu ştiu cum s-a întâmplat, dar se pare că ceva te are în grijă.
"Ceva"? Mai vag de atât nu poţi fi?
Ştim bine că există forţe mai presus de noi toţi.
De oriunde o ai, te admir!
Ţi-aş scrie orice final doreşti, dacă-mi aduci cerneala.
Am găsit deja soluţia.
Ştiu exact unde s-o găsesc.
Eşti atât de frumoasă!
Scuze, dar chiar eşti frumoasă, atâta tot.
Cum ne răzbunăm pe Alba-ca-Zăpada şi pe Făt-Frumos?
Acum, că te văd, nu vreau să mai irosim vremea pe răzbunare.
Înţeleg de ce vrei să te răzbuni.
Dar îmi este limpede că ar trebui să privim spre viitor.
Zău? Vrei să-i lăsăm să scape nepedepsiţi?
Putem fi fericite în viitor sau furioase din cauza trecutului.
Amândouă.
În anii ăştia de când mi-am dat seama ce s-a întâmplat,
am încercat să înţeleg cum doi oameni
au reuşit să mă răpească de lângă un dragon!
Dar acum am priceput. Eşti o mămăligă.
Ce, te-au scărpinat pe burtă? Ţi-au dau biscuiţi pentru dragoni?
Lily, nu. Am făcut tot ce am putut.
Dar acum vreau să savurez clipele noastre împreună.
- Sunt mama ta. - Sunt femeie în toată firea acum.
N-am nevoie de sfaturi de la Annie Hall.
- Trebuie să plec. - Stai! Te rog!
Dacă pleci din oraş, nu vei mai putea intra.
Eu nu pot pleca deloc.
Mă voi preschimba în cenuşă, cum eram înainte să mă învie Gold.
- Ce nasol! - Te rog. Nu mai poţi aştepta puţin?
- Poate ţi se va schimba perspectiva. - Să-mi trimiţi o vedere.
- David. - N-am venit să vă ucid.
- Bine... - Îmi vreau doar fiica.
- Lily nu e cu tine? - Pleacă.
Crezi că te putem ajuta. Intră.
Aţi aruncat al doilea blestem. Puteţi să...
- Puteţi închide graniţele, ca Regina? - Nu ştiu cum să fac ce doreşti.
Dar nici nu s-ar cuveni. Dacă e supărată, află ce anume o frământă.
Nu ştiu, fiindcă nu o cunosc.
Se poartă ca Emma, când a ajuns prima dată aici.
Era mereu în gardă.
Se temea că, dacă va fi deschisă cu mine, o voi dezamăgi, ca toţi ceilalţi.
Iar în cele din urmă, chiar am dezamăgit-o.
Dacă mă poţi ajuta în orice fel, deşi nu mi-ai dat-o înapoi atunci,
dacă poţi să mă ajuţi, redă-mi-o acum, te rog.
Da. David, hai s-o găsim!
Mă gândeam eu că te găsesc aici.
Te previn că transportul în comun cam lasă de dorit în părţile astea.
O să ai de aşteptat.
Nu ştiu de ce te priveşte. Valea!
Gura aia bogată a atras atenţia asupra ta la orfelinat, dar aici nu-ţi merge.
Iar acum ascultă la mine.
Am nişte lucruri de spus.
- Cora, am crezut... - Da, bună. Pleacă, Henry.
- De ce ai venit? - Am veşti.
- Ţi-am găsit bărbatul. - L-ai găsit?
- Vine încoace. - Vine?
- Mamă! - Vino.
N-ai uitat!
Ador culoarea asta!
- Nu-mi vine să cred ce-ai făcut! - Ţi-am spus că am învăţat multe.
Îţi mulţumesc... pentru rochie.
Cu plăcere, draga mea. Acum întoarce-te şi fă cunoştinţă cu el.
Maiestate...
Vă las singuri. O seară plăcută împreună vă doresc!
Mărul ăsta era lângă locul unde am copilărit.
Îmi plăcea de un tânăr grăjdar şi ne întâlneam sub el.
Un grăjdar?
Aţi evoluat faţă de vremea când umblaţi cu un sărăntoc de grăjdar.
Crezi? Eu am sentimentul că doar am decăzut.
Aveţi nevoie de braţe bărbăteşti, care să vă ridice.
Permiteţi-mi să fiu eu cel puternic, ca să fiţi slabă când doriţi.
- Slabă? - Adică feminină.
- Braţe bărbăteşti, ca astea? - Bună!
Sfinte!
- Ce faci? - Nu e tatuaj real, ci o vrajă.
- Cine ţi-a făcut-o? - Opreşte-te!
Mama?
Da, mi-a spus să mă dau drept sufletul tău pereche,
ca apoi să fiu rege! Dă-l jos de pe mine!
- Iar ei ce îi iese? - Opreşte-l!
- Ei ce îi iese? - A spus că vrea să ai un copil.
- Ce? - A spus că vrea să ai un copil.
Dar nu ştiu de ce!
Ştii că Alba şi Făt te-au izgonit, transferând răul Emmei în tine?
M-au trimis prin portal în coaja de ou, ca pe Moise în coşuleţ.
Dacă nu-mi spui cum să le dau ce merită...
Să lăsăm ce merită ei şi să obţinem ce merităm noi.
Eu merit să-i văd morţi.
Eşti întunecată, nu-i aşa?
Numai că o mare parte din întunericul tău este al Emmei.
Iar acum clocoteşte.
Iar mie îmi trebuie întunericul clocotind al Salvatoarei.
- Tu nu trebuie decât să-mi dai pace! - Credeam că putem discuta civilizat.
Ar trebui să nu mai pierd vremea.
Stai! Ai înnebunit!
Bun venit la Storybrooke.
Lily?
Lily.
Cum a mers?
- Nu mai e aici, nu? - Ba da.
- A vrut să vadă temniţa. - Pentru Dumnezeu! Iar ai toane!
- Gata, a ajuns acasă. Bietul de el. - De ce i-ai dat drumul?
Nu vrei ca altcineva să sufere pentru faptele tale, ca de obicei?
Nu pricep. Credeam că vă înţelegeţi.
Ei bine, nu am avut parte de prea multă iubire la viaţa mea, dar...
...ştiu că nu asta simţi pentru un suflet-pereche.
"Sufletul tău pereche" e însurat şi e un fraier moralist!
Cel găsit de mine e mult mai bun.
Nu te-a interesat niciodată fericirea mea.
- Bună, Zelena! - Vai, vizitatori! O să fac un ceai.
L-am adus pe Autor şi am şi cerneala.
Am vrut să fii martoră la clipa când va scrie ce-mi doreşte inima.
Vezi tu, ăsta e oraşul meu, iar asta e povestea mea.
Tu ai avut doar un rol secundar de la bun început.
Eu nu-ţi sunt personaj secundar, ci te voi înlocui.
Ducă-se ce-i vechi şi să vină ce e nou.
Zău? O să mai vedem.
- Stai! Ce are de gând să scrie? - M-am gândit mult şi bine la asta.
Am atât de multe opţiuni bune!
Dar, după o îndelungă reflecţie,
ţi-am găsit finalul perfect, surioară.
- La ce mă uit? - La orizont.
- Ajută la ceva? - Am crezut că te va linişti.
Da, dar şi romul mă linişteşte.
Îmi dau seama că ai inima grea.
Şi e datoria mea, mă rog, sper că e datoria mea să-ţi ocrotesc inima,
chiar şi când nu încearcă cineva să ţi-o fure.
Nu mă opri să-l caut pe Gold. Nu sunt atât de proastă.
El nu mi-a corupt inima, iar eu nu-i voi face jocul.
Nu de asta îmi fac griji. Vorbeam de părinţii tăi.
- Am mai vorbit despre asta. - Eu am vorbit, tu ai plecat.
Te va mulţumi ceva sau eşti dispusă să-i pierzi ca să le faci în ciudă?
Dă-mi romul înapoi.
Au făcut mult bine, au devenit eroi.
Da, ştiu că nu şi-au recunoscut fapta,
dar te-ai gândit vreo clipă că poate le-a fost ruşine? Au vrut să-i placi.
Îi plăceam şi mai mult dacă ştiam că s-au schimbat cu totul.
Îmi place când oamenii îşi găsesc în sfârşit latura bună.
Au încercat să te protejeze, Swan. De două ori chiar.
Înainte să te naşti, voiau să fii fericită şi apoi, să fii mândră de ei.
Vrei ca ambele lor încercări să fie nişte eşecuri?
- Chestia s-a dus încoace. - Ea.
Mulţumesc. Îmi fac griji.
Nu ştie să zboare şi zbura prea jos.
Dacă o aripă a atins un copac, se putea răni grav.
Şi putea răni şi pe alţii din preajmă.
David...
Seamănă cu mine.
- Ai grijă! - E fiica mea.
Mary Margaret, nu! Opreşte-te! E turbată!
Mary Margaret!
Alba!
Mamă!
- S-a lovit groaznic la cap. - Nu te mişca.
Va dura până se va vindeca înăuntru.
- Îmi pare rău, te-am dezamăgit iar. - Ba nu.
- Am fost egoistă. - Da, dar trebuie să se termine odată.
Emma, întotdeauna voi încerca să te protejez. Întotdeauna.
- Orice ai face sau spune. - Ştiu. Nu te voi mai pedepsi.
Chiar aşa?
Eşti o eroină. Chiar dacă am suferit, asta nu schimbă nimic.
Nu schimbă inima bună pe care o ai şi nici cine eşti.
- Şi cine sunt? - Mama mea.
Ai vrut să fiu mândră de tine, aşa că mi-ai ascuns adevărul.
A fost o greşeală, dar a greşi e omeneşte.
Te-am respins şi te-am rănit, dar m-am simţit groaznic.
Mi-e dor de tine şi te iert.
- Eşti teafără? - Încă nu ştiu sigur.
Am vrut să-ţi dau ceva mai devreme.
Trebuia să fie a ta, dar nu am apucat să ţi-o dau.
E prea târziu, nu-i aşa?
Acum ai crescut prea mult. Nu mai ai nevoie de mine.
Şi ştiu că nu sunt aşa cum sperai.
Credeam că eşti un dragon înfiorător
şi că ne vom răzbuna, nimicindu-i pe cei care ne-au greşit.
Dar eşti doar un om normal.
Şi eşti atât de deschisă, că mor!
De ce? Nu înţeleg. Explică-mi, te rog.
Fiindcă vrei să avem o relaţie şi un viitor.
Iar toţi cei care au vrut aşa ceva cu mine...
N-a mers niciodată. Întotdeauna i-am dezamăgit.
Distrug tot ce ating.
Întunericul pe care l-au pus înăuntrul meu este cumplit.
Nu mă deranjează puţin întuneric.
Uite, mai rămâi o săptămână.
Şi te pot învăţa să fii un dragon înfiorător.
Bine, o săptămână.
Eşti supărată că eu am cu Robin ceea ce ţi-ai dorit mereu: un copil.
Ba nu, am deja un copil. Pe Henry.
Nu, sunt furioasă că ai încercat să te bagi între noi
şi că ai încercat să mă faci să sufăr.
Acum mă voi asigura că nu vei mai putea provoca suferinţă nimănui.
Autorul nostru te va scoate din poveste.
Pentru totdeauna.
Îmi pare rău, dar cred că blufezi. Nu i-ai răpi copilul lui Robin.
Eu nu văd lucrurile aşa.
Vezi tu, în ce-i priveşte pe toţi,
inclusiv pe mine, va fi ca şi cum tu nu ai existat niciodată.
Poate face asta? Poate schimba amintirile tuturor?
Sigur. Pana e mai puternică decât orice.
N-am cunoscut-o pe mama, dar cred că ajung să o cunosc acum.
Zău?
M-a aruncat într-un coş şi m-a trimis în Oz.
A abandonat un copil fără să clipească.
Şi iată-te acum: eşti exact ca ea!
Nu vei fi niciodată fericită. Nu ştii cum să fii fericită.
Dar înţelegi ce este puterea şi eşti pe cale să o pierzi.
Poporul tău o vrea regină pe Albă-ca-Zăpada.
Dacă nu îţi întemeiezi o dinastie,
ea îşi va lua regatul înapoi, iar tu vei pierde tot.
Când voi muri de o boală misterioasă,
tu vei mânui puterea din spatele tronului pe care va fi copilul, nu?
Ei bine, ştii ceva, mamă?
Am găsit o cale de a împiedica asta.
- Ce e? - O poţiune.
Te va împiedica să revendici descendenţa regală.
- Dar nu eşti însărcinată. - Iar acum nici nu voi fi vreodată.
N-am să fiu matcă pentru tine, mamă.
- N-ai face asta. E o cacealma! - Oare?
Ai spus limpede că nu crezi că mă va iubi cineva vreodată.
Atunci de ce să nu fie oficial? În fond, dragostea e o slăbiciune.
M-am înşelat în privinţa asta.
Chiar am crezut că acel bărbat ţi se potrivea.
Îmi pare foarte rău.
Ştim amândouă la fel de bine că nu vei bea poţiunea,
aşa că lasă paharul şi hai să îndreptăm totul.
Nu crezi că am tăria să fac asta?
Proasto! Crezi că, dacă-ţi faci rău, vei fi mai tare?
Da, dacă pe tine te va durea şi mai mult.
Nu! Nu!
- Dispari din viaţa mea! - Regina...
Chiar am venit aici să te ajut. Te iubesc.
Am vrut să ai un copil spre binele tău.
Dacă voiam să-ţi iau puterea, găseam o cale mult mai directă.
Acum ascultă un ultim sfat matern.
Sper să înveţi ceea ce eu am aflat despre mine după o viaţă întreagă.
Singura care stă în calea fericirii tale eşti chiar tu.
Întoarce-te în Ţara Minunilor, mamă. Nu am nevoie de tine.
Se usucă cerneala. Ce vrei să fac?
Nimic.
Tu n-ai cunoscut-o pe mama, dar eu am cunoscut-o.
Şi am suferit amândouă. Ne-a făcut rău amândurora.
Dar marele nostru duşman nu e mama şi nici eu, al tău sau tu, al meu.
Duşmanii noştri suntem noi înşine.
Regina! Eşti bine? Te-am căutat peste tot!
Totul e bine.
M-am săturat să mă împotrivesc fericirii mele.
Nu vreau să mai fac asta.
Vai! Altă femeie care defineşte fericirea în funcţie de dragostea unui bărbat.
- Ce trist! - Nu mă înţelege greşit, Verdeaţo.
Nu Robin e finalul meu fericit,
ci faptul că mă simt acasă în această lume.
Robin doar face parte din această lume.
E o lume pe care vei fi silită să o priveşti de departe,
cu cele mai stricte drepturi de vizită din întreaga istorie.
Ne vedem la următoarea ecografie.
Deci nu vrei să scriu nimic?
Nu. Am deja tot ce îmi trebuie.
Ei bine, eu nu am.
- Regina! - Ce...
Nu se poate!
Ce scrie?
"Autorul dispare într-un nor de fum şi pleacă cu cerneala acolo unde..."
"...aşteaptă domnul Gold."
Cum? Nu, nu mă interesează cum.
- Nici nu vreau să mai irosesc timpul. - Aşa am zis şi eu.
- Eşti bine? - Curând. Lasă-mă!
- Du-te şi scrie. - Pe ce?
EROI ŞI TICĂLOŞI
În sfârşit, e timpul să învingă şi ticăloşii.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ...