Din episoadele precedente...
- Moare. - Întunecatul nu moare.
Rumplestiltskin, da.
Vreau să aflu cine e Autorul şi să-i cer să-mi scrie un final fericit.
În sfârşit, e timpul ca ticăloşii să învingă.
CAVALERII TEMERARI ÎN CULORI
Chiar ne trebuie televizor color?
"Chiar ne trebuie televizor color?"
Chiar trebuie să ne mulţumim cu ce e depăşit?
Nu vreţi să vedeţi cu adevărat lumea?
Este un tărâm complicat, iar oamenii sunt fiinţe complexe.
Vieţile lor interioare sunt zugrăvite cu multe nuanţe diferite.
TV-ul color Zenith Marseille aduce complicaţiile profunde ale universului
chiar în sufrageria dv!
Are butoneală?
- Poftim? - Butoneală.
Adică telecomanda aceasta!
- E inclusă în preţ. - Aşa mai vii de-acasă.
- Aţi fost ranger? - Da' bine! Divizia a 25-a Infanterie.
- Aţi fost soldat? - Da. la 187 Aeropurtată, compania A.
Am auzit multe despre unitatea dv. Aţi fost eroi.
Faceţi-i o probă, să vedeţi dacă vă place.
Ce naiba faci, Isaac? Bălmăjeşti tâmpenii tehnice?
- Ar trebui să vinzi. - Asta făceam.
Ba nu, îi trimiteai vizavi, la Gimbels.
Te-am angajat fiindcă vrei să fii scriitor.
Chiar sunt scriitor!
Vrafurile de manuscrise respinse nu se pun.
Dar m-am gândit că ştii să spui poveşti, fiindcă aşa vinzi.
Dar acum pricep de ce n-ai publicat nicio carte.
Poveştile tale nu-s pe placul lumii.
Poate că situaţia e pe cale să se schimbe.
EDITURA STAR: VREM SĂ VĂ CUNOAŞTEM IMEDIAT.
EDITURA STAR BIROU
Alo?
Aici!
- Mă numesc Isaac Heller. - Ştiu. Ia loc, te rog.
N-am mai întâlnit un editor. Nu ştiu procedura.
Dacă publici o carte, se semnează contract...
Vei observa că organizaţia noastră funcţionează oarecum diferit.
Alege unul.
Prefer maşina de scris electrică.
- Alege unul. - Bine.
Bine.
Ce e? Un bonus la contract?
Ultimul stilou l-am primit la bar mitzvah.
E o încercare. Vrem să vedem ce fel de scriitor eşti.
Alege unul care-ţi face cu ochiul.
Ce naiba a fost asta?
Este un semn că vei fi următorul nostru Autor.
Vezi tu, ultimul... s-a stins de curând.
Ce fel de autor?
Sunt prea multe de explicat. Ce-ai zice să faci o călătorie?
Nu prea mă dau în vânt. Am fost doar până la Scarsdale.
Da, ştiu. Dar situaţia se va schimba.
E timpul să nu mai vinzi televizoare.
E timpul să-ţi asumi cea mai importantă sarcină din toate tărâmurile.
- Ce naiba? - Vezi?
Da, dar nu-mi vine să cred.
Faptul că vezi îmi spune că într-adevăr crezi.
- În ce? - În magie.
E timpul să-ţi afli destinul.
Vino cu mine şi vei afla răspunsuri la toate întrebările care te frământă.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Nimic! Toate paginile sunt goale încă.
Orice ar scrie Autorul nu apare în cărţi.
- Ce pierdere de vreme! - Uşurel!
- Nu e vina ta. - Chiar şi aşa.
Mulţumită lui Gold şi Autorului, mâine mă pot trezi că-s o broască vorbitoare.
Măcar te vei trezi.
Nu mă îndoiesc că Întunecatul îmi pregăteşte o soartă şi mai oribilă.
N-are rost să speculăm, trebuie să-l oprim.
Dacă nu e nimic aici, trecem mai departe.
- Până găsim ceva ce ne poate ajuta. - Cred că ştiu ce anume.
August, parcă nu mai ştiai nimic în plus despre Autor.
Nu, dar ştie pe cineva.
- Pe cine? - Pe cel care i-a dat puterea. Discipolul.
L-am cunoscut la Phuket.
El mi-a spus de cartea cu poveşti şi m-a pus să învăţ totul despre ea.
- L-ai găsi dacă ar fi în Storybrooke? - Încă nu l-am văzut.
Dar aşa arată.
- Îl cunosc. - Da?
Dar mai ales ştiu unde să-l găsesc.
L-am închis acolo. N-am ştiut.
E vina lui Gold. Albăstrica a fost acolo, îl poate scoate.
- Nu-ţi trebuie pumnalul Întunecatului? - Dacă am ceva de-al Discipolului, nu.
- Eşti... - Da. Şi nu e vreme de pierdut.
Isaac a abuzat de putere prea mult. A venit vremea...
...să îndreptăm situaţia.
- Cum? - Trimiţându-l înapoi, în carte.
Am nevoie de pagina cu ilustraţia uşii şi cheia.
Îl vom fereca din nou în temniţă, iar de data asta, aş crede,
nu-l va mai elibera niciunul dintre voi.
- Pagina! - E la apartament.
Mamă, tată, Killian, staţi cu Henry.
Dacă Gold e isteţ, va căuta şi el pagina.
Eşti pe aproape?
Rezistă. Nu-ţi lăsa inima să se transforme în cărbune.
- Îţi va fi mai bine ca niciodată. - De ce mă ajuţi?
- Acum ai Pana, nu mai ai nevoie de mine. - Ne asemănăm foarte mult.
Ne-am chinuit o viaţă să găsim fericirea.
Ai devenit Întunecatul, dar nu ai fost niciodată mulţumit.
Ştiu bine cum e să fii măcinat întruna de nemulţumire,
să-i vezi pe alţii fericiţi.
E timpul să răsturnăm lumea şi ticăloşii să aibă parte de finaluri fericite.
Şi cum e finalul tău?
- Ai castel? Bogăţii? Putere? - În Pădurea Fermecată?
Detest dizenteria şi să trăiesc 40 de ani.
Asta e lumea ta. Mie îmi plac room service-ul şi canalizarea.
Poţi avea un final fericit în lumea ta. Eu îl vreau în a mea.
Te-aş ruga să scrii mai departe.
Desigur, dar vreau un ultim amănunt. Fiul tău, Baelfire.
Nu te juca cu mine, scribule.
- Magia nu învie morţii. - Aşa este.
Pana şi cerneala pot schimba doar trecutul pe care l-au creat.
De aceea trebuie să-ţi scriu noua poveste pornind de acum spre viitor.
În noua ta viaţă, aş putea să te fac să-l dai uitării.
Nu! Niciodată!
Vreau să mi-l amintesc.
Dar poate cu o mică schimbare.
Vreau o lume în care
să-mi amintesc că i-am fost un tată bun.
O lume în care, deşi s-a stins, pot accepta pierderea lui.
Vreau ca Bae să mă vadă ca pe un erou chiar la sfârşit.
Cred că îmi stă în putinţă.
Cu acest ultim amănunt, e timpul să isprăvesc.
DL GOLD AMANET ŞI ANTICARIAT
Sfârşit!
Bunico? Bunicule?
Hook!
Alo!
E cineva pe aici?
Alo!
Ai parcat de minune!
- Eşti destul de mare să conduci? - Da. Tu?
Am nevoie de ajutor.
L-ai văzut pe vreunul dintre ei?
- Nu. - Sunt rudele mele. Eşti sigură?
Aşteaptă aici, îi întreb pe ceilalţi.
Am pe cineva aici. Cred că e fugar.
ISAAC HELLER EROI ŞI TICĂLOŞI
Vă mulţumesc din suflet!
Vă rog, nu sunt vrednic!
Cineva mi-a spus o dată că poveştile mele nu sunt pe gustul lumii.
Dar cred că trebuie să scrii despre ce te pasionează.
Asta contează cel mai mult.
Eroi şi Ticăloşi îmi este foarte dragă.
E un proiect de suflet de mai mult timp decât aţi crede.
Am scris-o deoarece cred că lumea s-a săturat
de eroii care au totul în poveştile clasice.
Iată de ce Albă-ca-Zăpada, Făt-Frumos şi restul au finaluri diferite.
E un stil diferit, pentru un public modern.
Ce se întâmplă când răii înving?
Mulţumesc. Mulţumesc.
Trăiască Regina! Pot să vă dau un cadou?
E un semn al afecţiunii mele pentru lumea creată de dv.
TRĂIASCĂ REGINA!
Regina e preferata mea.
- E minunată, nu? - Viaţa ei este atât de nedreaptă!
Are final fericit în volumul doi?
- Vă rog să-mi spuneţi! - Sigur.
Ea... Îmi pare rău, nu divulg nimic. Cumpăraţi cartea după ce o termin.
Bine.
- Ce cauţi aici? - Ce-ai făcut cu familia mea? Unde e?
- Habar nu am despre ce vorbeşti. - Ba minţi!
Ştii ce face cheia. Ori îmi răspunzi,
ori deschid uşa şi capeţi un cu totul alt final.
Bine. Spre nemulţumirea agentului meu, îţi acord toată atenţia mea.
- Unde e familia mea? - Chiar vrei să ştii? Uită-te în jur.
- Sunt aici, în bestsellerul meu. - Adică?
- Mai sunt în viaţă? - Uşurel cu cheia, voinicule!
Familia ta n-a păţit nimic.
Dacă vrei să ştii detalii, sunt aici.
Iată manuscrisul cărţii mele, pe care am vrut dintotdeauna s-o scriu.
Acum sunt toţi aici, într-o realitate alternativă.
- I-ai nefericit! - Ai citit din carte, văd.
Bravo! Atunci ştii că toţi au primit finalurile meritate,
mai puţin Emma, care nu apare deloc.
Salvatoarea nu avea ce căuta în cartea mea.
Dacă nu-i aduci înapoi, deschid uşa.
Nu pot. Nu-mi stă în putere.
Regula de căpătâi a Autorului este: "Nu-ţi scrie propriul final fericit."
După cum vezi, am încălcat-o.
Ăsta e doar un pix acum.
Iar eu sunt doar un scriitor de succes, cu nenumăraţi admiratori
şi un apartament în Central Park.
Atunci dă-mi cartea, îi eliberez eu!
Tu?
Ai idee de ce eşti încă aici, băiete? Fiindcă nu eşti dintr-o lume magică.
Ascultă aici, nu vei fi niciodată un cavaler în armură strălucitoare.
Eşti un biet copil nevinovat, care trebuie salvat.
Aşa că lasă cheia aia şi fă ce ştii mai bine.
Şi acum? O să sfâşii cartea?
Stai! Nu fi prost!
Tare!
Te simţi ca un erou acum? Nu durează mult.
Suntem amândoi ferecaţi în carte. Felicitările mele!
Să-ţi spun cum e aici: e frig şi nu ai apă curentă.
- Şi lighioanele vor să te omoare. - Dă-mi drumul!
Nici pomeneală. În cartea asta, îmi merge bine.
Nu vreau să te apuci s-o schimbi.
E povestea mea. Eroii nu au parte de finaluri fericite.
De ce? Fiindcă ar distruge cartea?
De asta te temi, nu-i aşa?
Nu contează. Ne-ai adus în ultimul capitol.
- De unde ştii? - Fiindcă eu l-am scris.
Şi ştiu cum se termină: cu clopote sunând asurzitor la apus.
Când le vei auzi, să ştii că am ajuns la ultima pagină.
Cartea se va termina şi totul va rămâne aşa cum am scris eu.
- Iată! La timp! - Ce se aude?
E incidentul acestui capitol, atacul căpcăunilor.
Nu trebuie să fii mai iute decât un căpcăun,
ci mai iute decât celălalt fugar.
Stai!
Ajutor!
Monstrul a murit!
Ne-a salvat Nimicitorul de Căpcăuni.
Mulţumesc. Cu ce te putem răsplăti eu şi familia mea?
Faptele bune sunt o răsplată în sine. Nu e nevoie de recompensă.
Eşti teafăr, băiete? Cum îţi zice?
- Henry. - Eu sunt Rumplestiltskin.
Cavaler, în slujba dumitale. Familia ta e pe aici?
Da, aşa cred.
Atunci mergi degrabă acasă la cină, Henry,
căci eu mai am un sat de salvat.
"Capcane mortale protejau ascunzătoarea din pădure."
"O groapă sub un cedru..."
"...un buştean ceva mai încolo..."
"Şi, în inima pădurii de sălcii, se afla o aşa-zisă casă."
Alo?
- E cineva aici? - Întoarce-te încet.
Cine eşti? Ce vrei?
Mă numesc Henry şi sunt fiul tău.
Henry, ce n-aş da să fii mort!
Ce n-aş da să fii mort!
Trebuia să-mi amintesc, doar eu am scris cartea! Nimicitorul de Căpcăuni!
- Dar îţi spun... - Că suntem ferecaţi în carte.
Şi cică locuiesc într-un loc pe nume Maine,
unde te-am adoptat după ce te-a abandonat una pe nume Emma?
Mamă, îţi poţi aduce aminte.
Acum, că mă gândesc mai bine...
Mă nedumereşte un lucru.
- Cine te-a trimis? - Mamă, nu m-a trimis nimeni!
Nu-mi mai spune aşa.
- Eşti în slujba reginei? - Nu, vreau să te ajut!
- Cum? - Să-ţi găseşti finalul fericit.
În lumea mea, am denumit-o "Operaţiunea Mangusta".
- Ce nume aiurit! - A fost ideea ta.
Tu chiar crezi chestia asta.
- Eşti ţicnit? - Nu, şi-ţi pot demonstra.
Iată un exemplar al cărţii în care suntem.
Ia s-o văd.
Aici...
Aici scrie că azi voi jefui careta cu birurile,
ca să-mi răscumpăr ieşirea din regat.
De unde ştia cartea toate astea?
- Îmi prevede viitorul? - Cam aşa ceva.
- Atunci să n-aud! - Nu!
Nu te ţine după mine! Întoarce-te în lumea din care crezi că vii.
Nu pot cât nu-ţi găseşti iubirea adevărată.
Atunci aici rămâi, fiindcă nu voi avea parte de ea.
Îl cheamă Robin Hood. Singura noastră şansă
de a ieşi din carte e să-l găseşti la tavernă şi să-l săruţi.
Sărutul iubirii adevărate rezolvă totul.
Eşti nebun de legat!
Dacă l-aş întâlni pe Robin Hood, s-ar alege doar cu nasul spart.
- Ce tot spui? - Suntem rivali.
Îmi suflă orice jaf pe care-l plănuiesc. Din cauza lui sunt încă în regatul ăsta.
- De ce mai vorbesc cu tine? - Fiindcă sunt fiul tău.
Dacă ai citit despre mine în carte,
ştii că trebuie să plec. Regina mă vrea moartă.
- Crede că i-am nenorocit viaţa. - Şi aşa e?
Da, aşa că, dacă vrei finaluri fericite...
...caută în altă parte.
Henry!
Unde te-ai dus? Ieşi la iveală! Pot să te ajut!
Aoleu! Nu ăştia!
- Aici e Pădurea Reginei, intrusule. - Nu mă ucideţi!
Nu mă ucideţi! Nu! Nu mă ucideţi!
- Percheziţionaţi-l. - Nu!
Nu!
Ia priviţi aici!
TRĂIASCĂ REGINA
"Trăiască Regina"?
Eşti un intrus şi un trădător.
- Nu e a mea! - Pe el, băieţi!
La treabă!
Tu! Vorbeşte!
L-am găsit în Pădurea Reginei, Maiestate. Avea asta.
"Trăiască Regina"?
Puţin probabil.
Dar cu siguranţă va trăi mai mult ca tine.
Oare ce să-ţi tăiem prima dată?
- Degetele? Urechile? - Vă rog, nu-mi tăiaţi nimic!
Şi eu o urăsc pe Regina! Sunt de partea Măriei Voastre!
- Eşti la picioarele mele. - Şi vrem acelaşi lucru.
Ca totul să rămână aşa cum este, cu Măria Ta pe tron.
În acest ţinut a venit un băiat care se crede erou.
Vrea să vă ia totul! Cineva trebuie să-l oprească!
- Treci aici! - În sfârşit, mă ascultă cineva!
Nu e nevoie să ţipi, Alba. Te voi găsi mereu.
Pardon. Mă vei găsi mereu şi mai cum?
Te voi găsi mereu, Maiestate.
Aşa mai merge. Eşti bun să mă ajuţi cu ceva?
- Scurtează-l de un cap. - Desigur, Maiestate.
Nu! Nu înţelegeţi! Vă pot ajuta! Ştiu multe!
Ştiu pe cine iubeşte Albă-ca-Zăpada!
- Ce ai spus? - Ai avut un frate geamăn, James.
Pe el l-a iubit Alba cu adevărat, înainte de tragedie.
- Să-l omor eu, să vă luaţi de-o grijă? - Lasă-l să vorbească.
De unde ştii?
O carte magică mi-a spus totul despre acest tărâm.
James era crud, ca Măria Ta.
Vă înţelegeaţi şi v-aţi îndrăgostit. Asta însemna totul.
Dar, din cauza Reginei, el a murit. I-aţi luat inima lui Făt
şi l-aţi silit să fie al Măriei Voastre, dar nu v-a mulţumit niciodată.
E doar o copie ieftină a fratelui său. E o poveste tristă.
Dar poate avea încă un final fericit.
Cum?
Ştiu exact unde e Regina.
Vă veţi putea răzbuna.
Şi ce vrei în schimb, în afară de a scăpa cu viaţă?
Băiatul de care v-am vorbit, Henry, va încerca s-o ajute pe Regina.
Vreau să-i ucideţi pe amândoi.
Cu mare plăcere.
- Albă-ca-Zăpada! - Eşti surprinsă?
Făt, dezarmeaz-o.
Cât am aşteptat clipa asta!
Capul tău va sta minunat în camera trofeelor mele.
Te rog, nu! De câte ori să-mi cer iertare?
- Încă o dată. Din mormânt. - N-am ştiut ce va păţi James.
- Eram o copilă! Am vrut să te ajut! - Ţi-ai încălcat promisiunea.
Din cauza greşelii tale, adevărata mea iubire s-a stins.
Maiestate, înainte să-i smulgi inima, mai bine întreab-o despre băiat.
Deci ai şi ceva creier în căpşorul ăla frumuşel.
Unde e băiatul?
Unde e?
Când se va termina, Alba?
Când se va opri vrajba asta de sânge?
Când vă voi ucide pe tine şi pe toţi acoliţii tăi.
Îmi pare nespus de rău că ai pierdut un final fericit,
dar atâta sânge vărsat îţi va otrăvi viaţa cu şi mai multă ură
şi vei ajunge să ai o inimă găunoasă,
fără nicio şansă de a-ţi mai găsi adevărata fericire.
Tu...
...nu ştii nimic despre fericirea mea.
Hai!
Domniţa mea!
- Mă descurcam şi singură. - Ai putea măcar să-mi mulţumeşti.
Ţi-am spus că n-aveam nevoie să mă salvezi.
Crede-mă, deja mă îndoiesc că trebuia să ajut concurenţa.
Concurenţa?
- Robin Hood? - Călugărul Tuck sigur nu-s.
Rogu-te, domniţă, nu te mişca.
- De ce? - Fiindcă s-ar putea să usture niţel.
- Ia loc până nu leşini. - N-am nimic. E o zgârietură.
- Ce-i asta? - Partea ta.
Tot nu poţi spune "mulţumesc", nu?
Mulţumesc.
Mulţumesc!
Pentru noi prieteni şi vechi rivali.
Ce e?
Mi te imaginam mai murdar.
Mersi, o iau ca pe un compliment.
Regina, deşi nu ne-am întâlnit, ţi-am admirat mereu iscusinţa.
Eu mă retrag din haiducie şi am să-ţi fac o propunere.
Caut pe cineva care să-mi ia locul în fruntea cetei mele.
Mă simt măgulită, dar...
...nu pot să accept.
- Pădurea asta nu mai e de mine. - Mare păcat.
Ce te face să te laşi de meserie?
Ai întâlnit vreodată pe cineva pentru care ţi-ai schimba lumea?
Cineva în ai cărui ochi ştii că ţi-a fost scris să priveşti?
Eu, da.
De aceea nu mai pot fi hoţ. Nu ar fi cinstit faţă de mireasa mea.
- Mireasă? - Va fi când ne vom căsători astăzi.
Bună, iubitule!
- Ea cine e? - Regina.
Ţi-o prezint pe logodnica mea, Zelena.
Nu-mi vine să cred că o întâlnesc în sfârşit pe Regina Bandita!
Mulţumesc, dar mai bine plec.
Nu rămâi la ceremonie? Nu va fi mare lucru,
dar ne-ar plăcea să fii acolo, nu-i aşa, dragă?
Desigur. Am fi onoraţi.
Ar trebui să i-o iau înainte Albei-ca-Zăpada.
A trimis toate Străjile Negre pe urmele mele.
Îţi mulţumesc... pentru că mi-ai salvat viaţa.
Felicitări din nou. Amândurora.
Aşa cred.
Mamă!
Nu-mi mai spune aşa! Cum mă tot găseşti?
După planul meu, m-am gândit că eşti în pădure, cu Robin Hood.
Îmi pare rău să-ţi spun, dar şi-a găsit deja adevărata dragoste.
Şi se căsătoresc astăzi!
Nu, nu e bine! E Zelena, sora ta...
- Stai! Ascultă-mă! - Am ascultat de-ajuns. Nu am soră.
- Mama m-a abandonat când eram mică. - Ba pe Zelena!
Totul e invers. E finalul fericit al Zelenei.
Trebuie să plec. Ar trebui să pleci şi tu. Te caută Albă-ca-Zăpada.
Stai! Nu-mi spune că n-ai simţit nimic când l-ai întâlnit pe Robin Hood!
- Vezi? Asta arată că e dragostea ta! - Nu!
Arată că nu sunt genul care are parte de final fericit.
Nu voi găsi iubirea.
Dar tu mi-ai dat cel mai cumplit lucru pe care-l puteai da cuiva.
Speranţă. Acum vreau să plec cât mai departe, ca să nu aud
clopotele de la nunta lor!
- Ai zis "clopote de nuntă"? - Da. Acum dă-mi pace, te rog.
Sunt clopotele de la sfârşitul cărţii! Despre asta vorbea!
Nunta este ultima noastră şansă de a împiedica totul să devină aievea!
- Este deja aievea. - Încă nu! Trebuie să oprim nunta!
Uite ce e, pari un băiat bun
şi e limpede că tu chiar crezi balivernele astea.
Dar ai spus că sunt mama ta adoptivă, că ai o altă mamă, pe nume...
...Emma.
- Dacă vrei ajutor, mai bine caut-o pe ea. - Am încercat. Nu apare în carte.
Dacă ar apărea, ai şti, crede-mă.
- E cea mai puternică vrăjitoare. - Alba e singura vrăjitoare de aici.
E mai puternică decât ea! Are magie specială!
- Magie specială? - În lumea noastră, e Salvatoarea!
- N-am auzit de ea. - Mamă, îţi ştiu privirea asta!
Ce îmi ascunzi?
Se zvonea odată că a existat o femeie care-şi spunea aşa.
"Salvatoarea".
Isaac a minţit. N-a putut-o scoate din poveste.
- Unde o pot găsi? - Nu poţi.
Albă-ca-Zăpada a întemniţat-o acum mulţi ani.
Nimeni n-a mai văzut-o de atunci.
Temniţa în care e ferecată este de nepătruns.