Din episoadele anterioare...
- Cine-i acolo? - Doar o voce în capul tău.
- Îţi voi fi ghid. - Cineva trebuie să mă vegheze.
Tu eşti singura care poate face ce trebuie.
Sunt regele Arthur din Camelot. Merlin a prezis de mult că veţi veni.
- Ne-am întors. - Tocmai intram în Camelot.
- Cât am lipsit? - Amintirile noastre s-au evaporat.
- De ce faci asta? - Pentru că sunt Întunecata.
Cineva trebuie să vadă ce efect are noul blestem.
- Se oferă careva? - Nu vreau să devin maimuţă.
- Îmi place să ştiu cine sunt. - Cineva trebuie să se scuture
şi să vadă ce se întâmplă dacă trecem de linie.
- Nu eu. - Mutulică!
NU EU!
Tăcerea ta denotă curaj. Bravo ţie! Haide.
- Opriţi-vă! - Îmi pare rău, surioară.
Nu putem rămâne în Storybrooke cu Întunecata Emma.
Crăiasa Zăpezii, Pan, Trioul Terorii. Cu răi din ăştia ne descurcăm.
Dar Emma era una dintre noi.
Ştie cum îi învingem pe răi. Ne ajuta, chiar.
Ce şanse avem contra ei?
Dacă eşti prost şi treci linia, n-ai decât.
Ne salvezi tu dacă rămânem?
Haide, du-te.
Pe noi ne scuzaţi....
Nu!
Pe asta n-am mai văzut-o.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
CAMELOT CU ŞASE SĂPTĂMÂNI ÎN URMĂ
- Măiculiţă! - Că bine zici...
Nu sunt îmbrăcată pentru ocazie.
Majestatea Sa, regele Arthur!
Permiteţi-mi să vă prezint cea mai frumoasă creatură din Camelot,
regina mea, Guinevere!
Majestate...
Plăcerea e de partea noastră.
Vă aşteptăm de când am auzit profeţia lui Merlin.
Sper că nu aţi aşteptat mult.
Doar un deceniu şi ceva.
- Îmi pare rău. - Cred că a meritat.
Am avut destul timp să pregătim un bal în onoarea voastră.
V-am zis eu că trebuie să venim. Uite ce-am ratat.
- Îmi place că nu trebuie să gătesc. - Şi nouă.
Chiar e necesar?
Bine că nu eşti încuiată în congelatorul Bunicuţei.
Dacă nu o scoţi, îi spun lui Arthur că a primit o Întunecată în...
Ce zici, surioară? Nu te aud.
Nimeni nu ştie cine suntem şi aşa va rămâne.
Fie te prefaci cuminte că eşti slujnica mea mută,
fie te întorci la Bunicuţa, unde are grijă Înţeleptul de tine.
Nu avem timp de pierdut cu dansul.
- Nu voi deveni Întunecată într-o seară. - Nu sunt dispus să risc.
Majestatea Voastră... Unde începem căutarea lui Merlin?
Nu e nevoie să-l găsim. Ştim exact unde este.
Adică cel mai puternic vrăjitor e prins într-un afurisit de copac?
Aşa am zis şi eu prima oară.
- Credeţi că-l putem scoate? - Nu credem, ştim.
Profeţiile lui Merlin nu dau greş.
- De ce vreţi să-l eliberaţi? - Casa noastră e ameninţată de...
- Se numeşte Întunecatul. - Întunecatul...
Am auzit de acest demon. Nu e bine deloc.
Sper că Merlin vă poate ajuta, dar trebuie eliberat din închisoare.
Aud că unul dintre voi e Salvatorul.
Care este dintre voi?
- Eu... - Eu sunt Salvatoarea.
Eu îl voi elibera pe Merlin din copac şi ne vom ocupa de Întunecat.
Şi vom pleca acasă.
PREZENT
De ce n-a funcţionat Sărutul Iubirii Adevărate pentru tine şi Crocodil?
A funcţionat prima oară. L-a trezit pe omul din spatele fiarei.
Rumple s-a speriat de o viaţă fără putere şi a ales puterea în dauna dragostei.
S-a îndepărtate de mine şi, în acel moment,
Întunericul l-a acaparat din nou.
Blestemul încetează a mai fi blestem dacă blestematul şi-l doreşte.
- Emma nu va avea problema asta. - Killian, stai!
- Crezi că te descurci... - Mă lupt cu el de secole.
- Şi sunt încă aici. - Dar încercai să-l ucizi. Acum...
E mult mai uşor să urăşti un Întunecat decât să-l iubeşti.
Ai grijă.
Emma Swan...
- Henry... - Mamă?
- Nu te teme de mine. - Ce s-a întâmplat?
- De ce eşti aşa acum? - E complicat.
Îmi pare rău, mamă.
Orice s-ar fi întâmplat în Camelot, îmi pare rău că te-am dezamăgit.
Ştiu ce am zis aseară, dar nu tu m-ai dezamăgit, ci restul.
Pleacă de lângă fiul meu!
Ţi-e teamă că Henry va afla ce s-a întâmplat în Camelot, Regina?
Dacă adevărul e important pentru tine, de ce ne-ai şters amintirile?
- E un blestem, Regina. - Ştiu, dar nu înţeleg de ce.
Dacă aş vrea să ştii, nu ţi-aş fi şters amintirile.
Nu ne vom opri până nu le recuperăm.
E imposibil, Regina, de la tine am învăţat.
Am făcut blestemul fără elementul care-l poate rupe: Salvatorul.
- Găsim noi o cale, ca de obicei. - Da, cu mine.
- Acum sunteţi singuri. - Poţi, mamă. Poţi fi Salvatoarea.
Imposibil.
Nu mă crezi în stare?
- Ştiu sigur. - Te înşeli.
- Pot proteja oraşul. - Mai vedem noi.
Către Storybrooke se apropie o belea pe care doar un Salvator o poate rezolva.
Păcat că nu e niciunul aici.
- Nu-l putem lăsa să moară de foame. - Cu ce se hrănesc copacii?
- Cu lumina soarelui? - El mânca taco.
- Cum îi dai unui copac taco? - Da...
N-ai învăţat să nu te iei de un pitic cu târnăcop?
N-ai învăţat să îngenunchezi în faţa regelui?
Spune-mi unde sunt şi cum naiba am ajuns aici.
Un blestem?
Te-a adus aici şi ţi-a şters şase săptămâni din memorie.
Cine ar face asta?
Nu am fost sinceri cu tine în drum spre Camelot.
Fiica noastră, Emma, a fost... E Întunecata. Ea a aruncat blestemul.
M-aţi minţit? M-aţi lăsat să aduc un suflet negru în regatul meu?
Credeam că Merlin va distruge Întunericul din ea.
Degeaba însă. Unde e Întunecata acum?
O cheamă Emma. E aici, în Storybrooke.
Nu avem decât o cale s-o învingem: pumnalul Întunecatului.
- Noi ne-am gândit la altă variantă. - E fiica noastră...
Pumnalul e la ea.
Mă tem că Emma nu v-a adus doar pe voi din Camelot.
Micul John a văzut supuşi de-ai voştri în pădure.
- Sunt teferi? - Cam zguduiţi. E posibil să fie şi alţii.
- Caut cu haiducii spre est. - Eu, cu piticii, spre vest.
Arthur, hai cu mine.
- Ce este? - Soldaţii ăştia de jucărie...
I-aş putea omorî pe toţi dintr-o singură mişcare.
- Regina! - Nu înseamnă că o voi face.
- Nu cred că de asta vorbea Emma. - I-a adus aici cu un scop.
A zis că vom avea o problemă ce poate fi rezolvată doar de un Salvator.
Îţi spun că vine altceva încoace.
Turnul lui Merlin... Trebuie să găsim ceva care să ne ajute să-l scoatem din copac.
- Să nu mai faci niciodată asta. - Acum vorbeşti cu mine?
Nu ştiu... Am voie?
- Tu mi l-ai dat. - Ca să mă protejezi, nu să mă ataci.
- Te-am salvat. - Luându-mi rolul?
Taci şi ascultă. Mă pot obişnui cu asta...
Dacă ziceai că eşti Salvatoarea, Arthur te ruga să-l eliberezi pe Merlin.
Ar fi trebuit să foloseşti magie întunecată.
- Ţii minte ce ai păţit ultima oară? - Am pierdut controlul.
Şi mi-ai dat pumnalul ca să nu se mai repete.
Dar nu am minţit. Nu-mi pasă de profeţia lui Merlin.
O să-l scot eu pe vrăjitor de acolo,
ca să nu trebuiască să foloseşti magia întunecată.
Serios, Swan, ar trebui să-mi mulţumeşti.
- Mulţumesc. - Mă rog...
Regina... Vorbesc serios. Îţi mulţumesc.
Am cercetat toată pădurea. Cred că i-am găsit pe toţi.
Regina. Regina!
- Scuze, eram doar... - Ce?
Ce s-a întâmplat? Ce ţi-a spus Emma?
A zis că nimeni nu crede că eu pot proteja oraşul.
Nu e adevărat. Toată lumea ştie cât ai progresat.
Ştiu că nu mă mai văd drept Regina cea Rea.
Dar trebuie să le dovedesc că pot fi mai mult de atât.
Chiar dacă m-au iertat,
nu înseamnă că sunt gata să se lase conduşi de mine, să aibă încredere.
- Arthur! - Guinevere...
Slavă Domnului că eşti bine. M-am temut de ce e mai rău.
Unde este Excalibur?
Nu am mai găsit-o când am ajuns aici.
Nicio grijă. Dacă sabia ta e aici, o vom găsi.
Ai auzit de Excalibur? De unde?
Pe acest tărâm, eşti o legendă.
- Tată! - Regina! Ajutor!
Unde eşti?
- Nu mă face să te invoc, Swan. - Asta ai şi făcut.
Şi eu te căutam. Noua înfăţişare are avantajele ei.
- Unde naiba suntem? - La mine acasă. Haide!
- Ce părere ai? - Mă mir că m-ai invitat.
Dacă sunt Întunecata acum nu înseamnă că nu mai putem fi împreună.
Nu am uitat că cel mai scurt drum spre inima unui pirat e prin ficat.
Există unul şi mai scurt.
Ăsta e piratul pe care mi-l amintesc!
Nu a funcţionat!
- Ai vorbit cu Belle. - De ce nu a funcţionat?
Pentru că nu e nimic de reparat. Asta sunt eu acum.
De ce nu acceptă nimeni asta?
Nu te mai recunosc. Ce naiba s-a întâmplat în Camelot?
- Se pare că asta e întrebarea zilei. - Atunci răspunde odată!
Aş vrea să pot răspunde.
Mie poţi să-mi spui orice.
Unde ar mai fi distracţia? M-am săturat să vorbesc.
Rămâi sau nu?
Îmi pare rău, Swan.
Poate că tu crezi că aşa eşti acum, dar eu nu sunt aşa.
Pe aici!
Uite-l!
Nu-l iei nicăieri!
Tu chiar vrei să doară? Foarte bine, îmi place aşa.
Regina!
- Eşti teafără? - Sunt în viaţă.
- S-o ajutăm! - Leroy, du-o la spital.
Nu! Trebuie să mă duc după chestia aia şi după Robin!
Ai nevoie de îngrijiri.
Nu mă crezi în stare să fac asta. Despre asta e vorba.
Nu o să-l lăsăm să păţească nimic, dar tu ai nevoie de îngrijiri.
Duceţi-vă!
Milady...
- Pentru mine? - Eşti Salvatoarea.
Majestatea Sa ar fi onorat dacă ai purta asta la balul de diseară.
Sper să dansăm astă-seară.
Nu e singurul care abia aşteaptă să danseze cu Salvatoarea.
Dacă începe să plângă, trebuie schimbat.
Sigur nu vrei s-o aducem pe Bunicuţa?
Dacă mă duc la bal, o să stau toată seara cu Morocănosul.
Am eu grijă de el. Nu mă duc.
Dar toată lumea te aşteaptă.
Ar trebui să-l eliberez pe Merlin, nu să dansez foxtrot medieval.
Regina... Care-i adevărul?
- Nu pot să merg. Bine? - De ce?
Pentru că...
- Nu ştiu să dansez. - E imposibil!
Am mers împreună la zeci de baluri.
Tatăl tău voia să danseze mai mult cu fiica decât cu soţia.
Nu cred că Robin Hood se va supăra dacă calci greşit.
Nu e vorba de Robin, nu-i aşa?
Oamenii aşteaptă o Salvatoare, nu o fostă Regină Rea.
Cum să creadă că îl pot elibera pe Merlin, dacă nici nu ştiu să dansez?
- Te putem învăţa. - Nu.
Înţeleptule...
- Majestate... - Stai. Scuze.
Mama m-a învăţat ceva despre dans.
Trebuie să înveţi să te mişti în rochie, nu în pantaloni.
Bine.
- Ce? - E cam... intimidantă.
Vrea să spună că, dacă vrei ca lumea să te vadă ca pe o Salvatoare,
alege ceva mai puţin malefic.
E perfectă. Şi se asortează cu colierul.
O să conduc eu. Lasă-te purtată de muzică.
Păşeşte înapoi cu stângul. Da?
Şi... Nu-i nimic. E bine. Eşti bine.
Gata? Unu, doi, trei...
Aşa...
Când terminăm, toată lumea din Camelot va crede că eşti Salvatoarea.
Îmi amintesc de primul meu bal.
Aveam opt ani şi mama a spus că sunt destul de mare să merg.
A fost minunat! Luminile, muzica...
Mă gândeam:
"Abia aştept să împărtăşesc toate astea cu propria mea fiică."
Şi eu mă bucur, mamă.
Vi le prezint pe lady Emma şi lady Mary Margaret!
- Swan, arăţi... - Ştiu.
V-o prezint pe... Salvatoare.
Nemernicule!
Din cauza ta am ajuns aşa. Din cauza ta sunt Regina cea Rea.
Din cauza ta nu crede nimeni în mine.
Dar o să-ţi arăt că te-ai înşelat.
O să le arăt tuturor că s-au înşelat.
Doar că...
Regina, am găsit ceva.
O Furie?
Un demon trimis de pe Tărâmul Morţilor pentru neplata unei vrăji.
Cineva a folosit magia în Camelot şi nu a plătit.
Regina, Furia nu vine chiar pentru orice preţ.
Vine atunci când preţul magiei este chiar viaţa.
Robin...
Adică demonul a venit ca să-l ia pe Tărâmul Morţilor?
Da, dar portalul se deschide doar atunci când Luna ajunge la zenit.
- Mai e timp ca s-o oprim. - Nu e aşa simplu.
Mă tem că există un singur mod de a-l salva pe Robin Hood.
Altcineva trebuie să-şi dea viaţa la schimb.
Ştii ce văd când privesc trandafirul acesta? Văd speranţă.
Speranţă? Dar fiecare pedală căzută îl aduce pe Rumple mai aproape de moarte.
Şi fiecare petală rămasă înseamnă o şansă în plus să-l salvăm.
Mulţumesc, Leroy.
Vrei să dansezi?
David, uită-te.
I s-au aprins călcâiele. Mă ocup.
Poţi să te duci să te prezinţi.
Asta e strategia ta, bunicule? Să te prezinţi?
Gândeşte-te. Eşti dintr-un ţinut străin. Eşti misterios, fascinant.
Foloseşte-te de asta.
- Pari însetată. - Mai degrabă plictisită. Mulţumesc.
- Nu te distrezi? - Te rog...
- În Camelot, facem asta în fiecare seară. - Da, e cam penibil.
- Ce este asta? - Un cadou de la Salvatoare.
- Un cadou de la Salvatoare? Serios? - E un semn de apreciere
pentru că i-am salvat pe toţi dintr-un univers alternativ.
Da, eu am făcut asta.
- Un gest eroic! Eşti cavaler? - Ba chiar scriitor.
Privind de la fereastră cu uimire E ca o poveste de iubire
- Eu sunt Violet. - Henry.
M-am întors ieri abia Mâine pornesc altundeva
Îmi dai voie? Ar fi o onoare să dansez cu Salvatoarea.
- Cred că ai o seară superbă. - Da. Totul este...
- Cine e fata aia de lângă fiu-meu? - Mai bine zis: cine eşti tu?
- Despre ce vorbeşti? - Să-ţi spun o poveste.
Cu mulţi ani în urmă, un băiat s-a întors în satul lui
din Pădurea Fermecată, dar l-a găsit arzând.
Sătenii ţipau, cu chipuri îngrozite...
Întreaga sa lume ardea ca un rug.
Băiatul s-a ascuns, cerând îndurare.
Dar nu a venit decât îngerul morţii.
A păşit peste flăcări, contemplându-şi lucrarea malefică.
Dar, înainte să scape, l-a văzut pe băiat.
În mijlocul acelui măcel, ştii ce a făcut?
I-a zâmbit.
- Băiatul acela erai tu. - Iar tu erai Regina cea Rea.
- Cine mai ştie? Cui i-ai spus? - Nimănui.
- De ce? - Pentru că Arthur m-ar fi oprit.
Regina!
Nu, Swan! Nu poţi folosi magia întunecată.
Robin! Nu!
Nu...
Swan! Unde naiba eşti?
Se obişnuieşte să aduci un cadou de casă nouă. O sticlă de vin...
- Avem de vorbit. - Putem bea o sticlă plină cu furie.
- Nu sunt Salvatoarea. - Bine că ţi-ai dat seama.
Nu am de ales. Ştiu că nu poţi opri Furia decât plătind preţul.
- Atunci, de ce nu-l plăteşti? - Pentru că ştiu ce este. O viaţă.
Nu voi sacrifica pe altul pentru Robin.
Acum faci pe eroina? Acum preţuieşti viaţa?
Emma... Ascultă-mă. Te cunosc.
Binele din tine este încă acolo.
Ştii bine că nu avem faţete bune sau rele. Asta sunt!
- Atunci alungă Furia. E un test. - Nu.
- Nu? - M-am săturat să-ţi rezolv problemele.
- Problemele mele? Tu ai chemat-o aici. - Crezi că eu am făcut asta?
- De ce crezi că am venit? - Aşa faci mereu: cauţi un ţap ispăşitor.
Nu l-am invocat eu pe acel monstru. Nu eu trebuie să plătesc preţul.
- Atunci, cine? - Tu nu ai plătit vraja făcută în Camelot.
Vrei să-l salvezi pe Robin, să fii Salvatoare?
Atunci fă ceea ce trebuie!
Îl poţi face bine?
De ce nu a funcţionat?
Sabia era fermecată să mă ucidă. Magia mea nu-l poate tămădui.
- Poate reuşeşti tu. - Nu. Nu poate folosi magia întunecată.
De asta te-ai prefăcut că eşti Salvatoarea.
Nu trebuia ca Robin să moară. Nu-ţi cer ţie asta, ci ei.
Nu ştiu ce se va întâmpla dacă-mi folosesc puterile.
Pot folosi pumnalul ca să te oblig, dar nu fac asta. Te rog!
Am mai pierdut o dată pe cineva iubit şi nu mai vreau.
Te rog, salvează-l!
Bine. O să încerc.
Bravo!
- Ce cauţi aici? - Te ajut să îmbrăţişezi Întunericul.
- Emma, cu cine vorbeşti? - Cu nimeni.
- E prea mult pentru ea. - Mă descurc.
Nu încă, dragă. Mai întâi, cere un preţ pentru vrajă.
- Nu fac asta ca să salvez pe cineva. - Astea sunt regulile.
Nu le-am inventat eu. Trebuie să existe un preţ.
Bine. Îl voi plăti.
Nu funcţionează aşa. A cerut o vrajă, trebuie să plătească.
- Va fi altfel. Eu sunt Salvatoarea. - Emma, cu cine vorbeşti?
- Ce se petrece? - E în regulă.
O să reuşesc.
- Robin! - Regina...
- Emma, te simţi bine? - Da.
Sunt cam ameţită. Trebuie să mă întind puţin.
- Ţi-a plăcut puterea, nu? - Nu. Am făcut ceea ce trebuia.
Dacă e adevărat, de ce sărutul tău nu a oprit asta?
Întunericul are gust plăcut, nu-i aşa?
- Uite-o! Acolo! - Ce este?
Nu! Opreşte-te!
Dacă vrei o viaţă, ia-o pe a mea!
- Regina, ce faci? - Ce ar fi trebuit să fac în Camelot!
Nu trebuie să faci asta singură! Sunt cu tine!
- Şi eu! - Vin şi eu, surioară!
Doamne... Eşti bine?
Se pare că ai găsit câţiva care cred.
- De unde ai ştiut că va funcţiona? - Am încercat şi eu.
Regina, nu te puteam lăsa aşa.
Faptul că i-ai ţinut piept monstrului dovedeşte ceva.
Dacă poate să salveze cineva oraşul, aceea eşti tu.
Bunicuţa îţi poate da un pahar, dacă o rogi.
- Ai încercat să o săruţi? - Da. Nici nu a tresărit.
- Îmi pare rău. - Nu s-a terminat.
Un secol am căutat o cale să-l ucid pe Crocodil.
Pot rezista tot atât încercând s-o salvez pe femeia iubită.
Da.
- Ce-i asta? Magie? - Oarecum.
Îi spunem tonomat.
Dacă îi dai ceva, cântă pentru tine.
Privind de la fereastră cu uimire E ca o poveste de iubire
E clar că nu eşti de pe aici. Trebuie să te obişnuieşti cu muzica.
Nu, e... Am senzaţia că am mai auzit asta.
Te vreau lângă mine Am nevoie de dragostea ta
- Eu sunt Violet. - Henry.
Am nevoie de ea toată ziua Şi tot ce am simţit
Mary Margaret? Stai liniştită...
O vom recupera pe Emma şi vom câştiga bătălia.
Ştiu. Uiţi ceva, David.
Dacă noi câştigăm... Emma pierde.
Îţi cer iertare. De obicei, nu ne omorâm oaspeţii în Camelot.
- Percival a acţionat nejustificat. - Dar avea dreptate.
- Eu sunt Regina cea Rea. - Camelot oferă oamenilor a doua şansă.
Nu contează cine ai fost, ci cine eşti.
Dacă l-ai salvat prin magie, eşti Salvatoarea din profeţia lui Merlin.
Mulţumesc.
Aceşti străini mă sperie, Arthur.
Cunoşti profeţia lui Merlin. Destinul lor e să fie aici.
Merlin ne spune ce se întâmplă, dar nu şi cum.
Percival... e mort.
Cine ştie ce necazuri ne vor mai aduce?
Vor să-l distrugă pe Întunecat. Nu va fi uşor.
Dar numai dacă îi ajut voi putea să pun mâna pe pumnalul monstrului.
Guinevere, dacă nu întregesc sabia, pierdem tot ce am construit.
Ce s-a întâmpla, drăguţă? Te simţi lăsată pe dinafară?
Ce cauţi aici?
Am îmbrăţişat deja Întunericul.
Da. Dar m-am întors, pentru că mai sunt multe de făcut.
E ceva mai important decât noi doi.
Atât timp cât există cei Întunecaţi, un lucru ne-a tras mereu înapoi.
Atracţia familiei pe care voiam să protejăm cu disperare.
Prieteniile care nu ne lasă să uităm cine eram.
Magia care ameninţă să ne anuleze faptele malefice.
Şi, cel mai rău lucru posibil...
...dragostea care refuză să ne abandoneze.
Oricât de tare am încerca, nu putem scăpa de atingerea luminii.
Dar, Emma Swan, tu poţi schimba asta. De asta ai adus sabia aici.
Poţi face ceea ce n-a făcut niciun Întunecat înaintea ta.
Poţi întregi arma aceea...
...şi o poţi folosi pentru a nimici lumina pe vecie.
Chiar credeai că va fi atât de simplu, drăguţă?
Dacă vrei sabia, va trebui să plăteşti preţul.