În episoadele anterioare...
Te numesc Cavaler al Mesei Rotunde.
Sunt vocea din mintea ta. Puterile Întunecatei sunt în tine.
- Trebuie să moară. - Trebuie să moară.
Nu! Vom găsi împreună altă cale.
- Unul dintre voi este Salvatorul. - Eu sunt Salvatoarea.
CAMELOT CU MULŢI ANI ÎN URMĂ
Priveşte în jur. Într-o bună zi, acest sat va fi regatul Camelot.
Iar eu voi fi rege.
Ai visuri tare ciudate!
Nu sunt doar visuri. Haide!
Pot să-ţi spun un secret?
Vezi acest copac? Un om e prizonier înăuntru.
Un mare vrăjitor pe nume Merlin. Mi-a vorbit într-o seară.
A prezis că voi scoate o sabie din piatră şi voi deveni regele Camelotului.
- Regele Arthur? - Da. Iar tu vei fi regina Guinevere.
În fiecare an, de ziua ta, voi umple regatul cu flori.
Un Middlemist? E superb!
Mai am o grămadă. Vino să-ţi arăt.
- Arthur, asta e sabia din piatră? - Nu. Mai bine plecăm.
- Hai, rege Arthur! Scoate sabia. - Lasă-l în pace, Kay!
L-o fi scăpat maică-sa în cap înainte să plece şi acum se crede regele orfan.
Camelot e numit "Regatul Sfărâmat" pentru că nu avem şi nu vom mai avea rege.
Nimeni din Camelot nu va îngenunchea în faţa băiatului care curăţă grajdurile.
- Poate că are dreptate. - Ba nu.
Vei găsi acea sabie.
Trebuie doar să-ţi urmezi inima.
Unde e restul?
Cum iei tronul cu jumătate de sabie? Ce le spui oamenilor?
Trăiască regele Arthur!
Camelot nu mai este Regatul Sfărâmat!
Aceasta este Excalibur, sabia scoasă din piatră!
Văd că ţi-ai urmat inima, rege Arthur.
Şi ea m-a adus înapoi la tine, regină Guinevere.
S-a întâmplat ceva. Ce?
Călătoria mea nu a dat roade.
Merlin rosteşte doar jumătăţi de adevăr.
Căutarea mea abia a început.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
CAMELOT
ANI MAI TÂRZIU
- M-ai chemat? - Da.
Da, avem de discutat ceva serios. Vino, te rog.
Acum eşti membru al Mesei Rotunde. E timpul să cunoşti secretul Camelotului.
Sabia care m-a făcut rege este ruptă.
De ani de zile caut bucata lipsă.
I se spune Pumnalul Întunecatului.
- Am auzit poveşti despre el. - Cred că mă poţi ajuta să-l găsesc.
Ai nevoie de el la fel ca şi mine.
Vrei să distrugi puterea Întunecatului.
- Doar Merlin poate face asta. - Poate că nu.
Nimeni nu ştie ce vrea Merlin, dar, cu acel pumnal, nu vom mai avea nevoie de el.
Pot reîntregi Excalibur, având puterea de a distruge Întunericul pe vecie.
Mă poţi ajuta în această aventură?
Auzi?
Un sunet dulce. Un sunet ciudat...
Să aruncăm o privire.
Deci de aici vine... De la pumnalul tău.
Dacă Regina tot l-a lăsat în încăpere, ce-am găsit al meu să fie.
- A făcut o vrajă. Nimiceşte-o! - Nu pot.
- Îşi cheamă cealaltă jumătate. - Lasă-mă în pace.
- Amicii nu te pot proteja. - Lasă-mă.
Eşti Salvatoarea.
- Salvează-te până nu e prea târziu. - Ieşi din mintea mea!
Calmează-te. Nu e nimeni aici.
Suntem doar noi doi.
E în mintea mea. Nu pot să-l scot.
E aici.
E mereu aici.
- Ce a păţit? - Nu ştiu. N-a scos o vorbă.
- E tot mai rău, nu? - David, te-am căutat în tot castelul!
Arthur ştie cum s-o ajutăm pe Emma. Dacă-i dăm pumnalul...
David, nu putem avea încrede în Arthur.
- Ce? Cine ţi-a spus asta? - Lancelot.
Lancelot? Lancelot e mort.
Asta a vrut să creadă Cora, dar a păcălit-o.
Nu în faţa pacientei. În starea ei, poate face o criză din orice.
Are nevoie de odihnă. Un loc liniştit, departe de ochii curioşilor.
- Ştiu un loc perfect. - O duc eu cu băiatul.
Hai, iubire. Să ridicăm ancora.
Orice se petrece cu ea, cred că a venit pentru pumnal.
Trebuie să-l mut la loc sigur.
Stai! Arthur îl poate folosi ca s-o ajute pe Emma.
Nu auzi? Nu i-l dăm lui Arthur. Lancelot a spus că nu e de încredere!
Cora a zis că Lancelot e mort. Crezi chiar orice?
N-ai încredere în Lancelot? Ne-a cununat. Ne e prieten!
Asta a fost demult. Unde a fost recent?
- N-a spus. - Unde e acum?
Nu e bine-venit aici.
Pentru că a curtat-o pe soţia lui Arthur. De ce s-a întors?
Nu ştiu! Nu am răspuns la toate!
Regina, ne laşi un moment, te rog?
Arthur caută pumnalul deja. Dacă suntem sinceri, ne poate ajuta.
Asta era? N-ai întâlnit de mult un rege şi eşti impresionat.
Nu e vorba de asta. Fiica noastră e bolnavă! Trebuie ajutată.
Cum o ajuţi stând la Masa Rotundă?
Sau vrei să te simţi din nou ca un erou?
Poate că locul meu e acum la Masa Rotundă.
Nu-i spui nimic lui Arthur până când nu se dovedeşte a fi de încredere.
CAMELOT CU CINCI ANI ÎN URMĂ
Nicio grijă. Sunt doar eu.
Mă bucur să te văd, regina mea. Aproape am tradus Cartea lui Carmarthen.
Am scos fragmente din multe cărţi diferite.
Poţi să crezi cât de aproape suntem de cealaltă jumătate? Acum nu mă înşel.
Sunt instrucţiuni clare pentru a ajunge la Pumnalul Întunecatului.
Nu descifrez însă simbolurile astea: stea, ochi, soare. Ce-o fi însemnând?
Înseamnă să vii la petrecere şi să dansezi cu soţia ta.
Nu pot. Trebuie să termin traducerea. Nu înţelegi?
Este testul lui Merlin. De ce m-ar fi condus aici?
O sabie ruptă, pentru un regat sfărâmat?
E o glumă crudă. O cimilitură agasantă.
Ştiu. Dar soţia ta are nevoie de tine în seara asta.
Ai dreptate. Lasă-mă cinci minute şi vom dansa până în zori.
- Sigur va veni curând. - Cu siguranţă.
- La mulţi ani, regina mea. - Mulţumesc.
Între timp, poate îmi vei acorda acest dans.
E tot mai rău. Stă închis toată ziua în cameră,
în loc să construiască regatul la care am visat.
Arthur are multe pe cap, dar priveşte în jur.
A dat o petrecere pe cinste.
Un dar de la regele Arthur pentru regina sa, Guinevere!
Flori Middlemist!
Ce s-a întâmplat? Nu-ţi plac?
Nu sunt proastă. Ştiu că nu a plănuit nimic din toate astea.
Faptul că nu negi asta e grăitor.
- Mulţumesc. - Unde e regina mea?
- Ai ajuns! - Am terminat traducerea.
Pumnalul e la o zi călare de aici. Mâine pe vremea asta îl voi avea.
- Să-mi iau calul. - Nu, prietene.
Vreau să rămâi să-mi protejezi regina.
Altceva mai de preţ nu am.
CAMELOT DUPĂ CINCI ANI
- David... - Avem de vorbit.
De când am venit în Camelot, te-am minţit în legătură cu intenţiile noastre.
Asta trebuie să înceteze.
Nu mi-e uşor să vin la tine. Cei dragi m-au sfătuit să n-o fac.
Dar Întunericul ameninţă pe cineva la care ţin şi aş face orice să-l distrug.
Aşa că vom reîntregi Excalibur în noaptea asta.
Mă bucur că mi-ai spus despre fiica ta.
Te voi ajuta să învingi Întunericul din ea.
E o mare uşurare. Soţia mea credea că nu fac bine.
Ce nu-i place la mine? Barba, nu-i aşa?
E ceva mai serios.
Lancelot... s-a întors.
CAMELOT CU CINCI ANI ÎN URMĂ
Cred că nu dai doi bani pe mine.
Ce-i zic lui Arthur dacă regina pleacă, în timp ce eu veghez?
O să găsesc eu însămi pumnalul!
Am intrat în turnul lui Merlin şi am luat mănuşa asta magică.
Mi-a arătat unde se află pumnalul. Arthur a greşit.
Cum de Arthur nu a găsit acest obiect magic în toţi aceşti ani?
El nu ar folosi mănuşa. Crede că puterea sa stă în acel pumnal.
Mănuşa asta te conduce la cea mai mare slăbiciune a cuiva.
Voi termina această căutare şi îmi voi recupera bărbatul iubit.
- Şi nu mă poţi opri. - Să te opresc?
Vin cu tine.
Ţi-am zis eu că va funcţiona. Aici este.
Tainiţa Întunecatului.
Arthur mi-a arătat simbolurile astea pe acel manuscris blestemat.
Stea...
Ochi...
Soare.
Mergem?
Pe aici.
Lancelot!
Nu. Nu ţi-l las!
Lancelot!
Credeam că eşti mort. Eram sigură că te-am pierdut.
Îmi pare rău.
Nu se va mai întâmpla.
Nu. Niciodată.
Nu trebuie să uităm de ce suntem aici. Pentru regele nostru.
Pentru Arthur.
Lancelot e în viaţă.
Aici, în Camelot? Asta da veste.
- Poate să rămână între noi? - Desigur.
Trebuie să fiu prevăzător.
- Nu vreau să afle soţia mea că e aici. - A aflat deja.
- Unde e? - Nu ştie, iubirea mea.
Spune-mi cum îl găsesc, ca să plătească pentru ce a făcut.
Din câte aud, vina o împărtăşiţi.
Ai auzit povestea veche? Legenda e doar începutul, crede-mă.
Lancelot nu a râvnit doar la sărutul reginei.
Mă tem că soţia mea are dreptate.
N-am vrut să vorbesc de rău un fost cavaler. Un fost prieten.
Dacă Lancelot e în Camelot, pumnalul nu e în siguranţă.
Atunci am făcut bine... că l-am adus cu mine.
Unde este?
Poţi să ieşi. Eu sunt.
Am nevoie de ajutorul tău, totuşi.
Avem ceva de ascuns.
Hai, mamă, mergi. Mai avem puţin.
E frumos aici. Un loc de odihnă. O să te simţi mai bine.
Un ungher liniştit şi izolat. Cum ai găsit acest refugiu?
E o fată...
Serios? Deja îmi place cum sună.
Nu te gândi la asta. O cheamă Violet. Ea m-a adus aici.
- E grajdul familiei ei. - Deci sunteţi apropiaţi?
Deloc. Stăm şi noi împreună.
- Hei, cine e acolo? - Ea e! Ascundeţi-vă!
Haide!
Henry, ce faci aici?
Mă întrebam dacă ai vrea să mergem să călărim.
Cu mare plăcere. Să ţi-l prezint pe Nicodemus.
- Tatăl tău? - Nu, calul meu.
O să-ţi cam bată inima. Haide!
Poţi ascunde o comoară îngropată sau o mână câştigătoare la poker,
dar nu poţi ascunde când eşti îndrăgostit.
E îndrăgostit. M-a minţit în faţă şi sunt Întunecata.
- Şi mama lui. - Ce e mai groaznic?
Pentru el? E discutabil.
Apropo de Întunecimea ta, nu ai de gând să-mi spui ce s-a întâmplat?
E mâna lui Rumplestiltskin.
Sau a cuiva care-i seamănă.
Îl văd cu ochii minţii de când am ajuns aici.
Era acolo când te-am găsit. Cu roşcata aceea.
Era să-i zdrobesc inima din cauza vocii lui.
M-am luptat ani de zile cu demonii din mintea mea.
I-am alungat pe puntea lui Jolly Roger, pe valurile oceanului.
Păcat că nu ai corabia, micşorată, în buzunar.
Poate că nu avem nevoie de ea.
Fata a promis să-l alerge pe băiat pe calul acela.
Vom face şi noi la fel.
Nu mi-ai spus ce a fost între tine şi Guinevere.
E complicat. Ce-a fost a fost. Nu mai contează.
Contează dacă o mai iubeşti. O iubeşti?
Da. O voi iubi veşnic pe Guinevere.
- Pumnalul se află după această uşă. - Înapoi.
Cine ştie ce capcană ne aşteaptă...
Iată-l! Excalibur va fi întregită!
Nu e ca o sabie în piatră, dar e eficient.
Aşa aţi găsit locul! Mănuşa lui Merlin!
Are mare putere. Cel puţin pentru un vrăjitor prins în copac.
Pumnalul i se cuvine lui Arthur prin naştere. Predă-ni-l deîndată!
Asta e slăbiciunea regelui Arthur?
Deci tu eşti Guinevere.
Din păcate, nu-ţi pot oferi ceea ce vrei.
Dar aş fi dispus să mă despart de ceva similar.
Asta dacă eşti dispusă să dai la schimb mănuşa.
Cu ce altceva poţi întregi o sabie magică?
Putem face să pară că e întregită. Cu asta...
Nisip fermecat de pe insula mistică Avalon.
- Cu un pic de nisip, "repari" orice. - Chiar şi Excalibur?
Soţul tău nu-şi va da seama.
Ce mai contează un secret, dacă-ţi recuperezi soţul?
Dacă îţi mai doreşti asta, desigur.
- De ce aş avea încredere? - Ştiu ce se întâmplă
când inima unei femei e împărţită între datorie şi dorinţă.
Crede-mă, niciodată nu se termină bine.
Te rog, Guinevere, nu asculta de acest demon.
- Accept înţelegerea. - Bravo ţie!
Ai grijă însă. Dragostea este o armă.
Cea mai periculoasă dintre toate.
Nu ar trebui să te temi de durerea provocată de o sabie frântă,
ci de cea provocată de o inimă frântă.
- Aici este. - Tainiţa Întunecatului.
Am senzaţia că am mai fost aici.
Am avut o viziune. Credeam că ştiu ce înseamnă, dar poate m-am înşelat.
- Poate că Emma devine Întunecată. - Ce ai văzut?
Emma mi-a zdrobit inima.
Arthur nu trebuie să pună mâna pe pumnal.
În acest altar e în siguranţă, dar e protejat de o vrajă periculoasă.
Dacă protejează pumnalul, poate că cel care-l ţine e lăsat să treacă.
Stai. Eu ar trebui să fiu acela.
Ai făcut destule.
Lasă-mă să fac asta, Albă-ca-Zăpada.
Ce este? Nu ai încredere în mine?
Se pare că nu. Va regreta decizia. Eu n-aş face asta.
Lama lui Excalibur e frântă, iar asta îşi face treaba.
Ne-ai urmărit. Am avut dreptate!
- Păcat că soţul tău nu te-a ascultat. - El unde este?
Te caută. Dar unde nu trebuie.
Dacă vrei să-l mai vezi vreodată...
...va trebui să-mi dai pumnalul.
Bună, Guinevere!
Unde ai fost?
Eu şi Lancelot am plecat să găsim Pumnalul Întunecatului.
- Şi l-aţi găsit? - Da.
Era acolo unde ai spus. În tainiţa Întunecatului.
Chiar l-ai găsit?
Şi unde este? Dă-mi pumnalul!
În sfârşit! O să-i arăt lui Merlin că s-a înşelat.
Nu sunt prost. Sunt menit să fiu rege peste acest ţinut!
Nu e aici! Unde ascunzi pumnalul?
Nu ascund decât asta.
Nu am găsit pumnalul, aşa că am luat asta.
Nisip fermecat care poate întregi ceva ce a fost frânt.
De asta te-ai întors? Să mă păcăleşti cu vrăji?
Da! Te-am vrut înapoi!
Să fii bărbatul pe care l-am iubit, regele meu!
Acum îmi dau seama că nu mai vreau nimic din toate astea.
Numai dacă e adevărat.
Poate fi. Mă poţi avea înapoi.
Am nevoie de pumnal doar. Spune-mi unde este tainiţa!
Nu înţelegi? Trebuie să alegi!
Încetează să mai repari sabia.
Altfel, căsnicia şi regatul tău vor fi distruse pe vecie.
Şi dacă nu pot?
Atunci, îmi voi urma inima acolo unde mă duce.
Cu Lancelot? V-am văzut.
Nu e ceea ce crezi. Îşi lua adio. Pleacă din Camelot.
Ş vrei să te cred? Nu te pot pierde în braţele lui, Guinevere.
Refuz! Voi face orice pot ca să repar situaţia.
- Ce faci? - Îmi pare rău, Guinevere.
Dar inima îmi spune să duc misiunea la bun sfârşit.
Cu această vrajă, te pot ţine lângă mine în acest timp.
Regina mea, ce mai faci?
Mai bine, cred.
Flori de Middlemist... Ce frumoase!
Mai ştii când ţi-am oferit-o pe prima?
Desigur. Când mi-ai spus profeţia lui Merlin.
O profeţie pe care nu ai împlinit-o încă,
iar eu nu te-am susţinut suficient.
Ştiu cât înseamnă pentru tine acel pumnal.
- Vrei să te arăţi vrednic lui Merlin. - Da, regina mea.
Până atunci, trebuie să trăieşti în regatul pe care-l meriţi.
E momentul să reparăm acest regat sfărâmat, nu crezi?
Dă-mi pumnalul! Altfel, bag sabia
în cel mai vechi prieten al meu!
- Îmi furi nevasta, iar acum, pumnalul? - Nu-l răni!
Poftim.
Aştept de-o viaţă momentul ăsta.
Acum o controlez pe fiica ta.
Îi pot cere să întregească sabia şi să-l elibereze pe Merlin.
Lama lui Excalibur va fi ultimul lucru pe care îl va vedea înainte să-l spintec.
Apoi, voi nimici Întunericul o dată pentru totdeauna.
Deşi toţi se îndoiau de asta, voi deveni cel mai mare rege.
Întunecato, îţi poruncesc să te arăţi!
- Am spus că-ţi poruncesc! - Nu vine.
- Ce-i făcut cu pumnalul? - Pumnalul nu este cel adevărat.
Cum?
- Ştiai că ne va urmări. - Nu a fost singura.
- Mă întrebam eu de ce nu mai apari... - A trebuit să-l urmăresc de la distanţă.
M-ai trădat. Ai încălcat încrederea sacră a Mesei Rotunde.
Ai vrut să mă păcăleşti cu un titlu şi un scaun.
David, meritai un loc la masă. Nu vreau decât binele Camelotului!
- Încerc să distrug Întunericul! - Întunericul este în fiica mea!
Eu decid binele familiei mele.
Deci a fost doar de paradă? Sfada a fost reală, măcar?
- Sfada a fost reală. - Foarte.
Dar nu avea să rezolve nimic.
Aşa că am lăsat la o parte diferendele, cu gândul la binele Emmei.
E un animal superb. Cel mai bun cal din Camelot
Sau cel mai bun pe care l-am putut împrumuta fără să observe cineva.
Credeam că mergem călare, nu pe jos.
Nu e ca născocirea aia galbenă a ta, unde învârţi o cheie doar.
Calul trebuie să aibă încredere în tine. Haide, prezintă-te.
Se pare că poneiul e mai deştept decât piratul.
- Ştie ce eşti, drăguţă. - Pleacă!
Swan, nu mai vorbi cu demonul din cap. Încalecă.
Ce rost are? Sunt Întunecata.
Lasă calul, Emma. Trebuie să ai încredere în mine, în viitorul nostru.
Crezi că mă mai pot întoarce în Storybrooke, să duc o viaţă normală?
Da. Nu voi renunţa niciodată la noi.
Trebuie doar să ai încredere în mine. Va funcţiona.
- O lamă demnă de rulada Bunicuţei! - Ce facem cu ea?
Arthur voia s-o reunească cu pumnalul şi s-o folosească în scopuri malefice.
- Dar o putem folosi în scopuri nobile. - S-o ajutăm pe Emma!
Mai vorbim când revenim în Camelot şi punem un conducător vrednic.
O viaţă mi-am pus speranţele într-un rege fals.
Adevăratul lider al Camelotului este regina Guinevere.
Mi se pare mie sau e prea tăcut?
Ştie el ceva!
Guin...
- Ce se petrece? De ce faci asta? - Îl iubesc.
Nu. Nu e adevărat.
A folosit Nisipurile din Avalon asupra ta.
- Guinevere, putem rupe vraja. - Nu mă interesează.
Duceţi trădătorul în temniţă, unde-i e locul.
Nu sunteţi singurul cuplu solid.
Dacă ne întemniţaţi, prietenii noştri vor şti că s-a întâmplat ceva.
Cine a spus că vă întemniţăm?
- Speram să ne ajutaţi. - Niciodată!
Eu sunt optimist. Guinevere?
Repară asta, dragostea mea.
Cineva nu te simpatizează.
Asta e celula preferată de şobolani.
Am avut un dezacord cu regele.
Asta nu prea mi-a atras prieteni.
Poate că ţi-a făcut unul.
Un duşman al regelui Arthur mi-e probabil prieten.
- Eu sunt Merida. - Lancelot.
O să toceşti podeaua în ritmul ăsta.
David şi Mary Margaret sunt bine.
Crezi că ei mă îngrijorează? Ăia rezistă la orice.
Sunt curioasă cum a mers testul.
- Vreau să ştiu pe cine să urăsc. - Cred că te putem ajuta.
- Ce-a durat atât? - Arthur nu e de încredere.
- Şi Lancelot? - Închis în temniţă. A minţit.
Trebuie să-i dăm lui Arthur pumnalul real.
Dar m-am străduit să-l ascund, aşa cum ne-a fost vorba.
S-a schimbat planul. Întregirea lui Excalibur o poate ajuta pe Emma.
Dii!
- A fost incredibil. Mulţumesc. - Speram să-ţi placă.
Spune-mi ce vezi.
- Multe flori. - Foarte bine.
Acum... ce nu vezi?
Pe Rumplestiltskin. A dispărut.
Aşa şi speram. Încredinţându-mi povara ta, ţi l-ai scos complet din minte.
Dacă tot suntem singuri...
STORYBROOKE PREZENT
Îmi amintesc senzaţia Întunericului.
Dar nu trebuie să-i cedezi.
Ai putea... să mă eliberezi.
Eşti singurul care-mi poate da sabia.
Nu pot fi eroul pe care ţi-l doreşti.
Sigur că poţi. Eşti ca un cuţit bont care stă în sertar.
Nicio grijă. Ştiu cu ce să te ascut.
- Cu ce? - E arma mea secretă.
Trebuia să-mi urmez instinctele, vrăjitoare ce eşti!
Şi eu trebuia să-ţi păstrez inima.
Acum o să mă omori? Laşo!
Gata cu vorba. Ia arcul.
Ştiu eu un tip. Nu ţi-ar plăcea, este un laş.
Dar am scopurile mele şi vreau să-l faci exact cum eşti tu.
Vreau să-l faci neînfricat.