În episoadele anterioare...
Nu face asta, Emma.
- De unde-mi ştii numele? - Ştiu multe.
Îţi spun să laşi sabia în pace.
- Aş face orice pentru regatul meu. - Trebuie să bei asta.
Moartea ta va fi cheia de boltă a unui nou regat.
- Arthur nu e de încredere. - Soţul nu te-a ascultat.
David avea dreptate. Arthur nu e de încredere.
- Mă poţi elibera. - Doar tu poţi să-mi aduci sabia.
Nu pot.
CAMELOT CU MULŢI ANI ÎN URMĂ
Întunecatule!
Ajunge! Îţi poruncesc să te opreşti!
Ai distrus-o.
Singura femeie pe care am iubit-o vreodată.
Acum, te voi distruge eu pe tine.
Nu pot.
Mi-e dor de ea.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Crezi că o ajutăm pe Emma dându-i pumnalul lui Arthur?
- Avem încredere în el. - Implicit.
Ai învăţat vorbe mari la şcoala de păstori?
- De unde ştii că e de încredere? - Pentru că ne pricepem la oameni.
Şi nu am acţiona contrar intereselor Emmei.
Pumnalul este acolo?
Eşti sigur că înmânarea singurului obiect care o poate controla pe fiica ta
unuia ca Arthur e o decizie bună?
Ai pierdut puterea înţelegerii? Dă-mi pumna...
Ce faci? De când foloseşti aşa uşor magia neagră?
Nu am de ales. Arthur i-a fermecat.
Vrea să-i aducă pumnalul; vrea să-l unească cu Excalibur.
- Să-l unească? - A fost odată aceeaşi lamă.
A fost ruptă în două cu mult timp în urmă.
- Şi dacă le uneşte? - Vrea să-l ucidă pe Merlin cu ea.
Va fi cumplit pentru noi toţi.
De unde ştii?
De unde ştiu că nu e Întunericul din tine?
E adevărat. Nu avem mult timp. Arthur îi aşteaptă.
El e regele. Te pui cu întregul Camelot?
Îl eliberez pe Merlin şi îl opresc pe Arthur.
E un plan grozav, dar nu ştim să-l scoatem din copac.
Ai spus deja cum.
- Cu magie neagră. - Nu.
- Nu poţi recurge la ea mereu. - Îmi asum riscul.
Ai grijă, Emma.
Am căzut şi eu în capcana asta şi ştii unde am ajuns.
Cu tot respectul, nu suntem la fel.
A dispărut pur şi simplu?
Poate fi magie? Scutierul tău avea puterea asta?
- Nu am observat aşa ceva. - Nu sunt urme de forţare.
O fi minţit în legătură cu bobul de fasole.
L-a ascuns asupra lui şi l-a folosit să scape.
Cum poate fi aşa egoist? Puteam fi acasă cu toţii.
Era disperat.
Oamenii noştri vor să se întoarcă.
Trebuie să le ridicăm moralul.
S-a ajuns la asta pentru că le e dor de casă.
- Cine ştie ce la ce mai poate duce? - Aşa e. Oamenii au nevoie de speranţă.
Ca gazde şi lideri ai oraşului, e de datoria noastră să le-o oferim.
La ce te-ai gândit?
- Ce ziceţi de un bal? - Bal?
Cauţi un pretext să-ţi scoţi prietena la întâlnire?
- Ce prietenă? - Nu e prietena mea.
- Cine nu e prietena ta? - Cred că e o idee excelentă.
- Henry, cine e prietena asta? - Dacă vrei sfaturi, sunt aici.
- Peste cadavrul tău! - Regina, să-l pregătim.
Era şi momentul să dăm un bal în Storybrooke.
Cine e prietena asta? Ce ştii despre ea?
- Belle, ce e? - E vorba de Rumple.
- Ce s-a întâmplat? - A dispărut.
Fă bine şi mănâncă. Ai nevoie de forţă ca să scoţi sabia.
Nu voi putea să fac asta.
Are trebui să-mi dai drumul.
Te rog. Trebuie să o văd pe Belle.
Nu pleci nicăieri fără să-mi dai sabia.
Ai putere. La ce-ţi trebuie Excalibur?
Când erai Întunecat, îţi dezvăluiai planurile?
Planurile mele erau mereu ascunse. Însă motivele mele, nu.
De câte ori foloseam magia, îmi spuneam că e pentru fiul meu.
- Ca să-l protejez. - Cât de nobil...
În ciuda intenţiilor mele, tot l-am pierdut.
Sunt mai puternică ca tine.
Asta nu prea contează.
Cu cât justifici mai mult ceea ce faci,
cu atât îi respingi mai tare.
Ascultă la mine:
întotdeauna îi vei pierde pe cei la care ţii cel mai mult.
Merida!
- Da, Întunecato? - Să nu-l mai văd.
- Du-l în pădure şi începe. - Cât îmi vei mai ţine inima zălog?
Cât va fi nevoie ca să obţin ceea ce vreau.
Poate. Dar cred că pot rupe vraja!
Du-l în pădure şi adu-mi un erou.
Trebuie să ştim cum va reacţiona poţiunea la care lucrăm la magia mea neagră.
Adu sticluţa.
Nu fac nimic până nu-mi spui de unde ştiai
că David şi Mary Margaret erau fermecaţi.
- N-avem timp pentru asta. - Fă-ţi timp.
Bine. Am văzut în ăsta.
O capcană de vise!
- Emma, e magie neagră! - Ştiu.
- Chestia asta nu prinde doar vise. - Ştiu.
Trebuie fluturată peste cineva ca să captezi amintiri.
Eu, nu.
Magia asta neagră e mai puternică şi mai imprevizibilă decât oricare alta.
Imaginea a apărut pur şi simplu.
Mi-a arătat ce le-a făcut Arthur.
O să fie bine.
Capcana de vise mi-a arătat o amintire care ne va ajuta.
A lui Merlin. L-am văzut.
Merlin a plâns pentru pierderea femeii iubite,
înainte ca Întunecatul să-l prindă în acel copac folosind o lacrimă.
Emma, asta e!
Unele vrăji sunt ca muşcăturile de şarpe.
Poţi face antidotul din venin.
Dacă o lacrimă a dragostei pierdute l-a prins în capcană pe Merlin...
...atunci o alta l-ar putea scoate.
Ce zici?
Facem rost de o lacrimă?
De când îl ai pe Nicodemus?
Mama mi l-a dăruit când am împlinit şapte ani.
Ea a fost campioană la echitaţie.
Dar a murit înainte să învăţ galopul măcar.
Tata a murit înainte să apuc să-l cunosc.
Sunt multe lucruri pe care aş fi vrut să i le spun. Înţelegi?
Da.
Nu am cunoscut pe nimeni cu care să vorbesc despre asta.
Duc şaua lui Nico la loc. Vin imediat.
Ce-ai spus, lady Violet?
Dacă o scot pe Excalibur din piatră, voi fi eroul tău pe vecie?
Ce se petrece aici?
Eşti unul din vizitatorii din celălalt ţinut?
Da...
Tu eşti cel care umblă cu fiica mea.
Henry.
- Eşti tatăl lui Violet? - Îmi vei spune sir Morgan.
- Câţi ani ai, băiete? - 13 ani, domnule.
N-ai dibăcie cu sabia sau cu calul?
Ce fel de scutier mai eşti şi tu?
Nu sunt scutier, domnule.
- Sunt scriitor. - Scriitor?
Băiete, când regatul va fi atacat de căpcăuni,
îmi vei proteja fiica cu condeiul?
Locul lui Violet este lângă un viitor cavaler.
Un erou care înţelege această lume, un om care îi seamănă.
Pleacă de-aici înainte să mai strici ceva.
Bună! Ai citit mesajul?
- Despre petrecerea de stradă. - Da.
S-a întâmplat ceva?
Mă tem că nu am chef de petreceri.
Calul meu a fugit azi-dimineaţă.
Vai... Ai căutat în grajduri?
A fugit. Tata încearcă să-l ademenească cu dovleac.
E gustarea lui preferată.
Nu te necăji. Se întoarce el. Nu e un oraş aşa mare.
Poate te destinzi la petrecere.
Henry, nu pot merge să dansez la o petrecere cât timp el lipseşte.
O să-ţi găsesc calul, Violet. Şi ştiu cine ne poate ajuta.
Mai ştii de ce te-am adus în Storybrooke?
Desigur. Operaţiunea Cobra. Regăsirea finalurilor fericite.
- Misiunea nu s-a încheiat. - Henry, situaţia e diferită acum.
Nu trebuie să fie aşa.
- Arată-mi că mama mea e încă acolo. - Este!
- Asta sunt eu. - Atunci, dovedeşte-o.
Ajută-mă să aduc un final fericit pentru prietena mea.
Nici nu te gândi să fugi aşa, şchiop. Ia sabia, că te fac erou.
Abia pot să stau în picioare, în niciun caz să lupt.
Acum poţi sta-n picioare.
Ai nevoie doar de o sabie şi de o mână teafără. Ridic-o!
E zadarnic!
Dacă vrea să scot sabia Excalibur, lasă-mă să încerc.
- Dacă eşuez, poate continua. - Dacă eşuezi, devii pulbere.
Ce-ţi pasă de mine?
Nu-mi pasă! Îmi pasă de mine! De fraţii mei, de regatul meu!
Nu-i pot ajuta în condiţiile astea!
Mă duci acasă, chiar dacă nu-ţi convine!
Eu nu pot fi aşa curajos.
Soarta mea depinde de un laş. Ce-am ajuns...
Ba da, vei fi curajos! Trebuie!
Nu sunt persoana potrivită.
Dacă nu te motivează cuvintele, trebuie să găsim altceva.
Trebuie să existe ceva.
Şi eu voi găsi acel ceva.
- Calului îi place dovleacul? - Da. Tatăl lui Violet îl ademeneşte.
Când vânam recompense, am prins un tip care adora pizza,
dar nu umblam aiurea cu o felie de salam după mine.
- Există şi alte căi. - Mi-a lipsit asta.
Noi, împreună. Operaţiunea Cobra.
Şi mie.
Povesteşte-mi despre Violet.
E de treabă. Ne plac aceleaşi lucruri.
- Ca de exemplu? - I-am pus muzică şi i-a plăcut.
- Ce i-ai pus? - Yaz. "Only you".
- Ştii mişcarea de la tatăl tău? - A zis că nu dă greş.
Cu mine nu a dat. Îi plăcea melodia asta.
- E frumoasă. - Da.
Hai să găsim calul fetei. Cred că ştiu de unde să începem.
Henry, ai grijă!
Bună, mamelor!
Intram în spiritul Camelotului.
Încercam să înţeleg lumea asta.
Mânuind sabia?
Sir Morgan, tatăl lui Violet, mi-a dat câteva sfaturi de integrare.
Asta e tot. Problema e că nu ştiu dacă mă pricep la meseria de cavaler.
Dacă nu te pricepi, asta este.
Dar nu te poţi schimba pentru cineva.
Mie mi-a plăcut de tatăl tău pentru că era el însuşi.
Poate că, dacă încerc, pot fi mai bun decât sunt.
Dacă nu te-ai fi schimbat în bine, n-ai fi cu Robin.
Aşa este.
Însă o fată din Camelot ar fi interesată de un băiat ca toţi băieţii de aici oare?
Mai ştii când ţi-am spus despre Daniel?
Da. Prima ta dragoste.
Nu a încercat să mă impresioneze fiind ca ceilalţi.
Era diferit de ceilalţi.
Era unic.
Henry, în Camelot, eşti un străin misterios, dintr-un ţinut exotic.
E în avantajul tău.
Cred că-mi convine. Mersi.
Mă duc să fac unele pregătiri.
Emma, cred că ştiu unde găsim ingredientul lipsă ca să-l eliberăm pe Merlin.
La mine.
Regina, să ştii că o să fie intens.
- Ultima şansă să renunţi. - Rezist.
Priveşte în cerc.
Asta e decizia ta?
- Te va face fericită? - M-a făcut deja.
Cine-s eu să te opresc?
Mulţumesc, mamă.
Daniel...
Dacă vreţi să aveţi o viaţă împreună, o familie,
trebuie să învăţaţi o lecţie importantă de la mine,
despre calitatea de părinte.
Întotdeauna trebuie să faci ce e mai bine pentru copiii tăi.
Mamă!
Nu!
Nu.
Îmi pare rău.
Parcă se întâmpla din nou.
Am luat-o.
Mulţumesc.
Nu ştiam cum e pentru tine.
- Ai văzut şi tu? - Îmi pare rău.
Nu înţeleg cum poate o mamă să facă aşa ceva.
Credea că aşa e bine.
Acum e momentul. Henry o ţine ocupată pe Emma.
I-ai spus lui Henry ce facem?
Nu, dar ne anunţă el când se întoarce.
Să-i dăm drumul.
Eşti bine?
E protejată de o vrajă.
Se pare că nu eşti bine-venită.
- Încerci tu, piratule? - Nici eu nu sunt bine-venit.
Henry... Pe Henry l-ar lăsa să intre.
Ai ceva de-al lui asupra ta?
Acum am.
Mulţumesc, Henry. Eşti eroul nostru.
Bună, milady.
Adică, Violet. Te rog, ia loc.
Mulţumesc.
M-am bucurat când am primit biletul.
M-am îngrijorat când ai dispărut.
- Te-ai îngrijorat? - Da.
- Ai vrut să mă îngrijorez? - Da.
Adică nu. Adică... Ţi-e sete?
Sigur.
- E magie? - Nu.
E suc. Poftim.
Parcă e un carnaval la cutie.
Ăsta e localul La Bunicuţa. E grozav.
Avea în frigider nişte lasagna care nu s-a stricat şi am încălzit-o.
- Chiar că vii din altă lume. - E în regulă?
Da, e grozav!
După cină, ne putem uita la un film.
E mai uşor dacă-ţi arăt pe telefon.
Ecranul e mic, dar uite...
Dacă ştiam că vin, încărcam mai multe.
Dar am adus Commando şi Harold şi Maude.
Să ne uităm la Harold şi Maude, e bun pentru întâlniri.
Întâlnire? Ce-i aia?
Este... Nu contează.
Mă curtezi cumva?
Poate...
Eşti drăguţ, dar...
Nu...
Nu cred că simt pentru tine ceea ce simţi tu pentru mine.
Tatăl tău ţi-a spus ce s-a întâmplat?
Ce? Nu.
Da, a spus că te-a cunoscut, dar nu are nicio legătură.
Nu crede că sunt erou, dar sunt.
Henry, te rog...
Credeam că petrecem tip împreună ca prieteni.
Îmi place mai mult aşa.
Îmi pare rău.
Aşa. Asta o să meagă.
Mamă, e genial!
După ce vraja s-a risipit, Peter a deschis prăvălia.
Am auzit că se plângea lumea. Lui Peter Peter îi place să petreacă.
Nu m-aş fi gândit la el, dacă nu ziceai de dovleci.
- Violet nu glumea. Uite! - Ia te uită... Haide!
Cu grijă, Henry. Mă ocup eu.
Mamă, înapoi. Lasă-mă pe mine.
- N-am făcut nimic. - Eşti Întunecata. Înapoi!
- Henry... - Stai liniştită. Mă descurc.
Uşurel, Nicodemus. Hai, băiete!
Uşurel, Nicodemus. Haide!
Vino. Da. Poftim...
Aşa...
Vezi? Ţi-am zis eu.
Dacă tot ai recuperat calul fetei, nu te pregăteşti de bal?
- Acum ştim de ce nu voia să vii aici. - Într-adevăr.
Nu vrea să vadă nimeni asta şi cred că ştiu de ce.
Aruncă o privire.
Excalibur arată familiar.
Pumnalul... E aceeaşi lucrătură, aceleaşi tăişuri.
Ce naiba vrea să facă cu el?
Şi ce pune la cale cu Gold?
Dat fiind că avem amintiri lipsă, nu cred că e de bine.
- Să-l cercetăm mai atent. - Stai!
Nu pot să cred că spun asta, dar poate fi o capcană. Vrei să mori?
- Nu ştiam că-ţi pasă. - Nu-mi pasă.
Dar acum îmi eşti oarecum util.
Rumple a fost aici.
Acum a dispărut. Să cercetăm restul casei.
Nu avem timp. E Henry. Se întoarce.
Hei, ce faci?
- Ce naiba e asta? - O capcană de vise.
Baelfire i-a dat una asemănătoare acum multă vreme.
Dar asta e diferită.
Da, dar de ce e la ea?
Nu sunt doar obiecte de folclor.
Dacă sunt îmbibate cu magie, devin foarte puternice.
Cred că ştiu cum ne-a luat Emma amintirile.
Hai, Emma. Fă-o. Arthur poate veni oricând.
Ultimul ingredient: lacrima.
Ar fi trebuit să meargă. Ar fi trebuit să meargă!
Regina, e simplu. Suferinţa ta n-a fost destul de puternică.
- Ce? - Ştiu că a fost reală.
Dar acum îl ai pe Robin. Ai trecut peste, te-ai vindecat.
Bună! Scuze de întârziere.
- Henry, eşti bine? - Da.
- Ba nu eşti. Ce s-a întâmplat? - Henry?
- Nu vreau să vorbesc despre asta. - Nouă poţi să ne spui orice.
Am încercat să fac ce-ai spus tu. Am încercat să fiu eu însumi.
Dar nu a vrut să aibă de a face cu mine.
Henry...
Violet are dreptate. În lumea asta, nu voi fi niciodată erou.
Poate că nu eşti un erou în lumea ei, dar vei fi mereu într-a noastră.
O să funcţioneze. Lacrima asta...
Lacrima ta, Henry...
- Îl poate elibera pe Merlin? - Mă poţi salva pe mine, puştiule.
Stop!
Nu vă apropiaţi de copac!
Nu o să vă cer de două ori.
De când aţi venit aici, nu faceţi decât să mă minţiţi.
Nu eşti Salvatoare, ci o escroacă!
Îndrăzneşte să mă mai faci o dată escroacă!
V-am primit cum se cuvine.
În schimb, o aduceţi pe Întunecată în inima regatului meu,
punându-i pe toţi în pericol. Dă-mi pumnalul!
Îl vrei? Vino să-l iei.
Acum, Emma!
Funcţionează!
Atacaţi!
Te-am aşteptat... Emma.
Iar tu....
Băiatul care se vrea rege.
Marea mea speranţă...
M-ai dezamăgit.
Eu te-am dezamăgit pe tine?
Ai făcut profeţii mincinoase.
M-ai trimis într-o misiune imposibilă! Mi-ai distrus viaţa!
Lasă sabia, Arthur! Ştii bine că sabia aceea ruptă nu-mi poate face rău.
Nu s-a terminat.
O avea pe Excalibur?
Băgată în piatră, în subsol.
Trebuie să o recuperăm.
Ar fi groaznic dacă ar ajunge la Întunecată.
Are legătură cu asemănarea cu pumnalul Întunecatei?
De unde ştii de pumnal?
Am încercat toată viaţa să o ucid pe Întunecată.
Ştiu multe despre pumnal.
Nu ştiu însă nimic despre sabia ta.
- Ne povesteşti? - Da.
Nu degeaba seamănă. Au fost forjate ca o singură armă, care a fost ruptă.
Încerc de ani întregi să le reunesc.
De asta te interesa pumnalul.
Scuze că nu v-am spus mai curând. Trebuia să capăt încredere.
Arma refăcută are o mare putere. Poate eradica magia neagră.
- Asta e bine. - Desigur.
- Dar poate distruge şi magia albă. - Ăsta e planul ei.
- Să nimicească lumina pe vecie. - Ce s-a întâmplat în Camelot?
Cum a decăzut Emma într-atât?
Încearcă să te distrezi.
Henry...
- Henry, ai reuşit! - Bravo, băiete!
Bravo!
Henry, el e tatăl meu, sir Morgan. Tată, el este Henry.
Ai făcut-o fericită pe fiica mea. Îţi suntem recunoscători.
O nimica toată, domnule.
Un erou modest. Eşti un om de ispravă, Henry.
- Vei ajunge un cavaler destoinic. - Mulţumesc, domnule.
Distracţie plăcută, copii!
Mulţumesc, Henry.
Mă bucur că nu te-au mâncat urşii.
Te rog...
- Nu pot să lupt. - Nu vrei să lupţi! E mare diferenţă!
Tata spunea: "Dacă vrei ca un om să lupte, dă-i un motiv."
Ce faci?
Îţi amintesc pentru ce trebuie să lupţi.
De unde o ai?
E importantă pentru tine, nu?
Dacă o vrei, va trebui să lupţi.
Hei...
Văd că e ciobită. Cred că e fragilă.
- Ar fi păcat să o scap. - Nu, te rog!
Ce s-a întâmplat? Belle a văzut cât de laş eşti?
Eu aşa cred. A durut, nu-i aşa?
Ai simţit?
- Ce anume? - Când ai dat lovitura asta.
Nu te-ai gândit la tine sau la picior. Te-ai gândit la ea.
A fost un act de curaj! Mai încercăm o dată?
E bine.
Mai avem mult până să fii gata să te lupţi cu Emma.
Dacă Emma a folosit asta ca să ne ia amintirile,
poate ne spune ce s-a întâmplat în Camelot.
Ce aşteptăm?
Te temi pentru ce ai putea să vezi?
Emma credea că are motive întemeiate. Cine ştie ce s-a întâmplat cu noi...
Există o singură cale să aflăm.
- Eu sunt Violet. - Henry.
- Sunt amintirile lui Henry? - Nu.
Cred că sunt ale fetei de care e îndrăgostit.
Violet, poţi ţine un secret?
- Desigur. - Bine.
Henry nu trebuie să afle asta.
Violet, ascultă. Ţi-o dau înapoi, dar am nevoie de ajutorul tău.
Ce vrei de la mine?
Lacrima primei dragoste pierdute. O lacrimă proaspătă.
Vreau să-i frângi inima lui Henry.
Henry?
Aşa. Gata.
Emma, ne pare aşa de rău!
Dacă ştiam cât de rău e Arthur, nu l-am fi înfruntat singuri.
Nu-i nimic. Mă bucur că v-a ajutat Merlin.
Merlin? Tu eşti Merlin?
- Te aşteptai la cineva... - Mai în vârstă.
- Da. - Copacul mi-a făcut bine la piele.
Marele Vrăjitor e printre noi şi ne poate lumina.
Poţi face ce a spus Ucenicul tău?
O poţi elibera pe Emma de Întuneric?
Sigur.
Dar cu un avertisment.
Un Întuneric ca acesta îl acaparează pe om,
se instalează adânc înăuntru, unde nu vede nimeni.
Ca să te pot elibera de el, trebuie să ştiu ceva.
Emma, inima ta este gata să fie eliberată?
Depinde în aceeaşi măsură de tine şi de mine.
- Emma... - Bună!
- Ce se petrece? Ce faci? - Vreau să-l văd pe Henry.
Nu la asta mă refer.
Ne-ai luat amintirile şi acum pe Gold. Ce încerci?
Emma, îţi putem ierta orice, dacă ne spui.
E treaba mea ce fac, dar poţi să ai încredere că e mai bine aşa.
Începeam să am încredere.
Ca şi Henry, vedeam bunătatea din tine, dar m-am înşelat.
Am crezut că poţi fi altfel. Am crezut că poţi scăpa de Întuneric.
- Dar ai smuls inima unei fete de 13 ani. - Ce?
- Ai intrat prin efracţie? - Nu.
Nu ai dreptul să te iei de mine, după ce-ai făcut.
Henry a văzut ce-ai făcut.
- E distrus! - Încercam să mă revanşez.
Să te revanşezi? Aducându-i calul înapoi fetei?
Să ghicesc: tu l-ai făcut dispărut de la bun început.
Uiţi că am experienţă cu Întunecaţii.
Totul este o manipulare.
Ar fi fost grozav dacă nu ţi-ai fi băgat nasul.
Poate că tu eşti cea care provoacă durere.
Încerci să justifici absolut orice.
Dacă am ajuns să-ţi fiu superioară moral, ai decăzut teribil, domnişoară Swan.
Nu mă lua aşa, am trecut prin multe împreună.
Ştii că nu i-aş fi făcut asta lui Henry fără un motiv întemeiat.
Motiv întemeiat?
Asta a spus şi mama ca să justifice ce i-a făcut lui Daniel.
Am vrut să-l protejez pe Henry.
- Şi ea credea că mă protejează. - N-am avut de ales.
Întotdeauna ai de ales, Emma.
Mi-ai spus asta de o mie de ori.
Nu era timp. Aşa îl puteam elibera pe Merlin.
Pe Merlin? L-ai eliberat pe Merlin în Camelot?
Atunci, de ce eşti încă Întunecata?
- Pierdem timpul. Vreau să-mi văd fiul. - Nu cred că el vrea să te vadă.
La revedere, domnişoară Swan.