În episoadele anterioare...
Arthur ştie că l-am eliberat pe Merlin.
Te-am aşteptat, Emma.
Duceţi-l pe trădător în temniţă.
Coroana Stacojie. E folosită să comunice prin bariere de magie.
Încearcă să comunice cu Merlin.
- O poţi elibera pe Emma? - Sigur.
- Cât îmi vei mai ţine inima zălog? - Până obţin ceea ce vreau.
- Doar tu îmi poţi face rost de sabia aia. - Nu pot fi eroul de care ai nevoie.
- Ce faci? - Îţi amintesc pentru ce lupţi.
E bine pentru un tip care stă de o mie de ani în copac.
Ca mersul pe bicicletă.
Arthur va afla curând că suntem aici.
De unde ştii ce-i aia bicicletă?
Crezi că profeţiile mele s-au împlinit datorită norocului? Pe aici.
Drace! Chiar vezi în viitor.
Frânturi.
- Făt-Frumos? - Nu mai suntem controlaţi de Arthur.
- Cum v-aţi dezrobit? - Nu e cazul, amice.
Eu i-am dezrobit.
- Merlin... - Dar eu? Mă eliberezi şi pe mine?
- Merida? - Cum ai ajuns acolo?
Poveste lungă. După ce mi-a făcut fiica ta, poţi să mă eliberezi măcar.
Are dreptate. Em ar vrea s-o eliberăm.
S-au schimbat multe într-un mileniu.
Barele sunt protejate de o magie pe care nu am mai întâlnit-o.
Poftim. Încearcă asta.
Te duce mintea!
Bine că a observat cineva.
- Mai bine mergem. - Eu nu pot. Arthur mi-a luat flăcăruile!
Doar cu ele îmi pot găsi fraţii.
Flăcăruile acelea te vor conduce direct la moarte.
Vom găsi altă cale să-ţi salvăm fraţii.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
L-am găsit pe Merlin în Camelot?
I-a scăpat Emmei când a venit la Henry.
Dacă l-am găsit pe vrăjitor, de ce n-am distrus Întunericul din Emma?
- Mă întrebi pe mine? - Să-l întreb pe el?
- Exact asta vom face. - Coroana Stacojie.
Ai reuşit să faci vraja de comunicare.
Când am văzut-o pe Emma smulgându-i inima lui Violet din piept, m-am motivat.
- Cum funcţionează? Vorbeşti cu ea? - Nu e aşa simplu.
Pe Merlin nu-l poate invoca oricine.
I se înfăţişează doar cuiva care a fost ales de el.
Arthur. Merlin i-a spus toate profeţiile.
- Ce zici, şerifule? - Am pornit!
Stai. De ce ne pierdem timpul cu Merlin, când ne poate ajuta cineva de aici?
- Cine? - Rumple.
Dacă nu aducea Întunericul în Storybrooke, nici nu mai eram aici.
Rumple o fi de vină pentru situaţia noastră, dar şi Emma, în egală măsură.
A fost sedusă de Întuneric, ca şi el.
Cu ce e Rumple diferit?
Îmi pare rău. Crocodilul a avut cele mai multe şanse.
Să-i oferim şi Emmei o şansă, contactându-l pe Merlin.
- Dacă Rumple păţeşte ceva rău... - Ne asumăm riscul.
Poate voi, eu nu.
Iartă-mă, Belle.
CAMELOT CU ŞASE SĂPTĂMÂNI ÎN URMĂ
Te-am văzut. Te pricepi la magie.
Dacă mă pricepeam măcar pe jumătate, nu aş fi ajuns în temniţa aia.
- Cum ai ajuns acolo? - După ce m-am separat de voi,
am urmărit flăcăruile, ca să aflu unde sunt fraţii mei.
Flăcăruile m-au dus la Marea-de-Fildeş.
Am furat o barcă ca să o traversez.
Dar proprietarul nu s-a lăsat cu una, cu două.
- Arthur? - Oamenii lui m-au aruncat în temniţă.
Ai auzit?
- Ce anume? - Nimic.
Voiam să-i lăsăm în urmă pe prietenii tăi.
Ce? De ce?
Ca să nu vadă asta.
STROYBROOKE PREZENT
L-am forţat cât de tare am putut. E la capătul puterilor.
Ce spuneai?
Haide, zdrobeşte-o! Mai bine aşa, decât să te ajut cu blestemăţiile tale.
De ce aş face asta? Mai ai treabă.
Cum să-l antrenez, dacă nici măcar nu e aici?
Confirmi deci: e dispus să lupte pentru Belle.
- Asta nu-l face erou. - Îl va face.
- Dacă vrea să te oprească. - Pe mine? De ce?
Ca să nu o omori pe Belle.
Caut-o şi săgeteaz-o în inimă!
COASTA DUNBROCH ÎN URMĂ CU ŞASE SĂPTĂMÂNI
Credeam că ai murit.
Unde mă duci?
- Eşti aprigă. Dar nu vreau să-ţi fac rău. - Şi cucuiul meu?
Trebuie să-mi găsesc fraţii fără ajutorul flăcăruilor. Şi tu o să mă ajuţi.
Dacă aveai nevoie de magie, puteai să mă rogi.
Şi să risc un refuz? Îmi pare rău. Eu trag şi apoi pun întrebări.
- De asta ţi-au răpit fraţii? - Nici pomeneală.
Mocofanii nu cred că pot cârmui fără să mă mărit cu unul din ei.
Nu-mi iau un soţ care nu-mi place doar pentru o coroană.
După moartea tatei, au trimis-o pe mama în exil şi mi-au răpit fraţii ca zălog.
Îi eliberează doar dacă nu am pretenţii la tron.
Şi nu ai gând, nu?
Ai renunţa la toate visurile doar pentru că un bărbat spune că nu le meriţi?
Ce zici? Mă ajuţi să arăt clanurilor că s-au pus cu cine nu trebuie?
Unde te ţine?
Nu-mi face rău, te rog!
- Te rog! - Hei...
Nu te speria! Sunt doar eu.
- Belle? - Sunt eu.
- Eşti chiar tu? - Da.
- Mă urmăreşte. - Stai....
Stai liniştit. Eşti în siguranţă.
Hei...
Doamne, Belle...
Îţi mulţumesc.
- Ce? - Adică...
Când eram în comă...
...voiam să renunţ.
După câte am făcut, de ce mai merit să trăiesc?
Apoi am auzit ceva.
Vocea ta.
După câte ţi-am făcut...
...mi-ai luat apărarea, totuşi.
Belle...
Dacă nu erai tu...
...nu aş mai fi în viaţă.
Mulţumesc!
Hai! Emma se va prinde curând unde eşti.
Dacă ar fi vrut să mă găsească, m-ar fi găsit. A vrut să scap.
Nu are logică. Ea te-a răpit.
Ca să mă transforme în erou,
ca să o pot scoate pe Excalibur din piatră.
Cum face asta, lăsându-te să scapi?
- Pe tine te vizează. - Pe mine? De ce?
Ca să mă forţeze să te protejez.
Crede că astfel voi deveni erou.
Belle, eşti în pericol.
- Bine. - Ce facem?
Prăvălia.
Magia de acolo ne poate ajuta.
Îmi pot găsi fraţii.
- Sigur vrăjitoarea nu e acasă? - Nu.
Ce contează? Îi folosim un pic cazanul.
Bine.
- Ştii ce-i asta? - Da. Mlaştina din Sud.
Macintosh, MacGuffin şi Dingwall.
- Peţitorii tăi? - Înţelegi de ce vreau să conduc singură?
Ei sunt fraţii tăi?
Da. Ce vor să le facă?
Am aşteptat destul.
Fiindcă Merida nu a vrut să-şi predea coroana de bunăvoie,
suntem nevoiţi să i-o luăm...
...şi să o pedepsim pentru trădare.
La apusul soarelui, fraţii ei cei dragi vor fi executaţi.
- Vor muri din cauza mea. - Nu. Îi putem salva.
Nu avem timp să pregătim evadarea!
Vom găsi o cale să-i salvăm de la această soartă.
Soartă...
Asta e!
Mai e doar o cale să-i salvez.
Trebuie să le schimb soarta şi trebuie să mă ajuţi.
BIBLIA GRAVIDEI LA CE SĂ TE AŞTEPŢI ÎN SARCINĂ
Ăsta a fost un picioruş, puiuţ?
Slavă Domnului! Sunt lihnită!
Micuţul are poftă doar de inele de ceapă.
Primăriţa a decis să vă aduc doar legume şi fructe organice, locale.
Ce drăguţă este sora mea... Fugi!
Ştiu prea bine cum e să fii însărcinată după gratii.
Swan cea Întunecată...
- Cărui fapt datorez onoarea? - Voiam să discutăm puţin.
Mă tem că nu am chef.
Dar sunt dispusă să ascult.
Spune-mi... în ce belele te-ai mai băgat?
Mănâncă. Întunecaţii nu judecă.
Deşi ai adus bunătăţi unsuroase, ştiu că nu e o vizită de curtoazie.
- Ce vrei? - Îmi place că eşti directă. Priveşte.
Bagheta Ucenicului.
Doar tu ai mânuit magia lui Merlin şi ai supravieţuit.
E frumos să fii apreciat.
Dacă totul merge bine, voi avea nevoie de ajutor.
Ce palpitant! Abia aştept să aud ce oferi în schimb.
Libertatea ta.
Şi protecţia mea faţă de Regina şi oricine altcineva.
Întunecata vrea să facă o înţelegere? Teribil de neoriginal.
Vezi tu, pacientul cu mop bârfeşte mult
şi am auzit că n-ai fost deloc cuminte.
Ai smuls inima acelei fete ca să-i frângă inima fiului tău.
Felicitări! Ai dus Întunericul la un alt nivel! Bravo!
- Te crezi în măsură să judeci? - Nu.
Fiind la rându-mi trădată de mama mea,
ştiu că genul ăsta de durere nu dispare. Roade în continuare.
- Sper să poţi duce resentimentele. - Cu timpul, mă va ierta.
Cu tot timpul din lume, unele lucruri nu se uită.
Nu cred asta.
Eu l-am ucis pe Neal. Eşti gata să ne împăcăm?
Ne-am înţeles sau nu?
Am problemele mele familiale. N-am nevoie de ale tale.
Vreau să încep o viaţă nouă.
Cu copilul pe drum, vreau să evit orice influenţe negative.
Mersi pentru mâncare. Acum vreau să mă întorc în celulă.
Vei avea nevoie de un aliat în oraş. Poate nu acum, dar curând.
- O să mă cauţi tu. - Nu prea cred, Emma.
Diferenţa între noi este... că nu mă deranjează singurătatea.
Bine. E liber.
- Să mergem acum. - Nu. Îmi pare rău. Nu pot.
Prăvălia ta e la câteva sute de metri.
Nu, îmi pare rău. Nu pot.
Ai trecut de pădure, de mine...
Nu e vorba doar despre întoarcerea în prăvălie.
Mă doare piciorul.
Îmi aminteşte cum eram când am fugit din Războaiele cu Căpcăunii.
Când am devenit Întunecat, am continuat să fiu un laş.
Mi-ai spus dinainte că şchiopătezi
pentru că ai mers zile întregi cu piciorul rupt ca să revii la fiul tău.
Vrei să ştii cum l-am rupt?
L-ai rupt pentru ca Baelfire să nu crească fără tată.
Rumple, poate că ai făcut multe greşeli la viaţa ta,
dar asta nu este una dintre ele.
Eu l-am văzut întotdeauna pe omul din spatele bestiei.
Dar acum văd şi altceva...
Un erou.
Trebuie să înveţi să-l vezi şi tu.
- Unde ai învăţat să faci asta? - Când eram micuţă.
Refuzam să cred că arcul nu e pentru fete, cum spunea mama.
Tata spunea că pregătirea de luptă e şi pentru băieţi, şi pentru fete.
Regele Fergus era înţelept.
Păcat că pe mine nu m-a încurajat tata.
Nu m-a încurajat doar. M-a învăţat să trag cu arcul.
A zis: "Domniţă, dacă nu uiţi pentru ce lupţi, nu vei rata ţinta niciodată."
- Se pare că ţi-a folosit. - Da.
E gata poţiunea mea?
Apropo de asta, ştii ce efect va avea această poţiune asupra ta?
- Ţi-aş fi cerut-o altfel? - Te va transforma în... urs.
Schimbă soarta. I se spune vraja lui Mor'du.
Vrăjitoarea a folosit-o pentru a schimba soarta unui prinţ,
dându-i forţa a zece oameni.
Dacă te transformi în urs, vei fi destul de puternică ca să-ţi salvezi fraţii?
Ştiu sigur. Nu e prima oară când văd vraja asta la lucru.
- Merida, poţi schimba soarta fără magie. - De unde ştii?
Te-am văzut nimerind ţinta fără să clipeşti.
Îţi poţi dicta singură soarta. Ai nevoie doar de minte şi de arc.
Nu le demonstrezi aşa clanurilor că meriţi să fii regina lor?
Aici te înşeli, domniţă.
Haide.
- Vezi? Ştiam eu că poţi. - Nu trebuie să mă cert cu tine.
Uite!
Pentru ce am venit aici?
I-am spus Întunecatei că n-ai fi prost să cauţi adăpost în prăvălia ta,
dar ea a zis că nu vei putea rezista propriei magii.
- Merida, nu trebuie să faci asta. - N-am putut să rezist.
Soarta ei e în mâinile tale.
- Ce durează atât? - Răbdare, piratule.
Dacă cărţile sunt corecte,
după ce Arthur pune Coroana Stacojie în cazan,
va putea să ia legătura cu Merlin.
Şi vom vorbi cu el curând.
- David ne-a zis tot. - Poţi să ne ajuţi?
După câte ai făcut pentru noi, măcar atât să fac şi eu.
- Ce aştepţi? - Ar fi mai bine să fac asta singur.
În Camelot, Merlin mi-a transmis profeţiile dintr-un copac.
Le transmitea doar când eram singur.
E prea important ca să riscăm. Să-l lăsăm la treabă.
A funcţionat?
Mă tem că nu.
Credeam că vraja va stabili contactul. Dar... s-a slăbit.
Opreşte-mă, laşule! Fii eroul de care am nevoie.
Nu pot. Îmi pare rău, Belle.
Mie îmi pare rău pentru ce urmează să fac.
Haide! Îşi va reveni în simţiri curând.
- Ce-i asta? - Poate că nu-i întrecem săgeţile,
dar asta ne poate ţine în siguranţă undeva.
Dă-mi poţiunea!
De ce ai nevoie de magie ca să-ţi salvezi fraţii?
- Spune-mi! Altfel, o arunc. - Bine, fie!
DunBroch a fost atacat de curând de nişte venetici.
Tata a luptat cot la cot cu clanurile, iar eu, alături de el.
În timp ce ne conducea spre victorie...
...am văzut un cavaler cu coif îndreptându-se spre el cu sabia ridicată.
Tata nu l-a văzut pe cavaler. În mine era baza.
Aveam duşmanul în cătare. Am pus săgeata, am tras coarda,
am inspirat, mi-am calmat mâna şi am dat drumul săgeţii.
Dar am ratat. Şi cavalerul l-a străpuns cu sabia pe tata.
Tata e mort din cauza mea.
- Nu e vina ta. - Ce ştii tu?
Eu mi-am pierdut mama în Războaiele cu Căpcăunii.
Şi eu m-am învinovăţit până când mi-am dat seama care e adevărul.
Nu era vina mea. M-am iertat.
- Trebuie să înveţi să faci la fel. - Nu pot.
Clanurile şi-au pierdut atunci încrederea în mine.
De asta nu cred că le pot conduce.
Îmi dai poţiunea sau nu?
Mulţumesc.
Hai să le arătăm noi!
- Unde mergem? - Unde nu ajung Emma şi arcaşa ei.
Stai. Ieşi din Storybrooke.
Ăsta e praf antitransformare.
Ne va proteja la trecerea limitei oraşului.
Nu, nu putem pleca! În oraş mai sunt oameni la care ţinem.
Belle, am fost Întunecat. O cunosc pe Emma mai bine decât se cunoaşte ea însăşi.
- Va insista până va obţine ce vrea. - O vom opri împreună.
N-ai văzut ce s-a întâmplat? Nu te-am putut proteja nici de Merida.
Rumple, opreşte maşina.
- Ce? - Acum!
Belle!
Belle, ce faci?
- Vino înapoi în maşină! - Nu!
Te rog!
Nu. Fuga nu ne poate transforma în eroi.
Dar nu înţelegi? Eu nu sunt erou.
- Înainte, ai arătat curaj. - Când? În Războaiele cu Căpcăunii?
Să-ţi spun adevărul despre acea zi.
Nu m-am sacrificat ca să mă întorc la fiul meu.
Am făcut-o de teamă.
- Rumple... - M-am înrolat ca să arăt că nu sunt laş.
Dar când am văzut răniţii întorcându-se de pe front...
Nu voiam să mor.
Sunt un laş, Belle.
Şi asta nu se va schimba niciodată.
Te rog, întoarce-te în maşină.
Doar aşa ştiu să te protejez. Haide...
Să te protejezi pe tine, adică.
- Nu. - Nu.
Belle... Belle!
IEŞIŢI DIN STORYBROOKE
Trebuia să treci limita oraşului cu iubitul tău.
Bun. Nu e iubitul meu... Şi nu mi-e teamă de tine.
Ar trebui. Întunecata nu mai riscă.
Mă pune să beau asta.
Războinici, azi consolidăm dominaţia celor trei clanuri.
Fraţii Meridei sunt prizonieri, iar Merida se ascunde.
Clanul DunBroch nu mai poate pretinde tronul!
Numai că am şi eu ceva de spus.
Merida?
Dă-le drumul fraţilor mei. Altfel, o să devii albastru-vânăt!
- Pe ce te bazezi? - Pe asta.
Ai răbdare numai. Curând, îţi va părea tare rău.
- Ai amestecat ca lumea? - Da.
- Dar am înlocuit poţiunea cu apă. - Ce?
Ce faci? Unde e poţiunea?
Dacă învingi clanurile cu magie, oamenii tot nu te vor urma.
Învinge-le ca o regină.
Dacă voiai să-mi dai o lecţie, trebuia s-o faci mai înainte.
Ştiam că nu vei da piept cu teama decât dacă n-ai de ales.
Ştiu că poţi face asta.
Ajunge, Merida!
Tu şi fraţii tăi nu veţi scăpa cu viaţă astăzi decât dacă renunţi la coroană.
După tot ce-a făcut tata pentru a pacifica clanurile, niciodată!
DunBroch are dreptul să conducă clanurile, iar eu sunt singura regină!
Atunci, nu avem de ales.
Foc!
Nu!
Aţi văzut ce pot face cu săgeata. Chiar vreţi să vedeţi ce pot cu sabia?
Daţi-le drumul!
Şi tu?
Aveţi noroc că cineva m-a învăţat ce înseamnă îndurarea.
Bună, dragii mei.
Gata. Totul o să fie bine.
Mama se va bucura nespus să vă vadă.
Merida, ascultă-mă!
Nu face asta!
Nu! O să te omoare! Rumple, fugi!
Nu, Belle!
De data asta nu mai fug.
- Nu! - Fugi!
Nu!
Hai să te văd ce poţi.
De unde ai ştiut că se va transforma la loc?
N-am ştiut.
Ştiam eu că poţi!
- M-ai salvat. - De fapt...
...cred că tu m-ai salvat pe mine.
Sigur nu te pot ajuta în misiunea prietenilor tăi?
Mulţumesc pentru ofertă, dar regatul tău are nevoie de regină.
Ce faci cu bărbatul iubit? Pe care l-ai iubit, mai bine zis.
Nu ştiu încă.
Sper doar să ajung acasă şi să încerc să-l salvez.
Dar, orice ar fi, de un lucru sunt sigură.
- Nu voi renunţa. - Nu pari genul.
Sper ca drumurile noastre să se mai întâlnească.
Mulţumesc, Belle...
...pentru tot.
Haide...
APOLLO CIOCOLATĂ CU LAPTE
- S-a întâmplat ceva? - Tu să-mi spui. Am o senzaţie de déjà vu.
Mereu am vrut să gust un baton din astea.
Ultima oară am văzut unul în mâna unei fete cu degetele lipicioase.
Nu face asta!
Scuze.
- Tu... - Ţi-ai amintit. Sunt flatat.
Erai plasator la cinematograf, când eram mică.
Cum e posibil? Erai în copac.
Nu contează cum am transmis mesajul. Altceva e important.
- Ţii minte ce ţi-am spus? - Ai zis ceva de Excalibur.
- Mi-ai spus... - Că, într-o zi,
vei avea ocazia să o scoţi pe Excalibur din piatră.
Te dezamăgesc: cineva mi-a luat-o înainte.
Se prea poate, dar sabia va reveni de unde a plecat.
Acum, că eşti Întunecata,
e mai important ca niciodată să bagi bine de seamă.
Las-o pe Excalibur în pace.
Soarta tuturor celor dragi ţie depinde de asta.
- A fost mai bun ca mine. - Mă îngrijorasem.
Am crezut că va fi nevoie să te aduc aici cu mâna mea.
Nu. Un erou nu fuge de problemele lui.
Ca fost Întunecat,
ştiu că vei face mai departe prăpăd până când scot sabia din piatră.
Mă bucur că ne-am înţeles.
Mai ştiu că nu vei putea rezista unei învoieli.
Ce zici dacă eu o scot pe Excalibur în schimbul inimii Meridei?
Vreau să ştiu şi ce au păţit fraţii mei.
- Crezi că eşti pe poziţii de negociere? - Sunt convins de asta.
Oricum am terminat cu ea.
- Şi fraţii ei? - Sunt teferi, alături de mama lor.
- Hai odată! - Stai.
Dacă nu o poate scoate din piatră?
Atunci o să-l aduni cu făraşul. Ai fost menajera lui, doar.
Belle...
...în caz că nu funcţionează...
...vreau să ştii că îmi pare rău pentru tot.
Dacă aş avea şansa să pornesc de la capăt,
m-aş asigura de la început că sunt omul pe care-l meriţi.
Aş schimba totul pentru tine.
Nu e niciodată prea târziu.
Ia te uită...
Înţelegerea e înţelegere.
Acum o ai pe Excalibur...
...dar ai făcut o greşeală teribilă.
M-ai transformat în erou.
E plin oraşul de eroi, dar niciunul nu m-a oprit până acum.
Asta pentru că niciunul dintre ei...
...nu e ca mine.
- Ai verificat deja vraja, Regina. - Am făcut totul ca la carte.
- Arthur trebuia să comunice cu Merlin. - Poate că nu a vrut.
Coroana Stacojie.
Arthur a aruncat-o în foc. A sabotat vraja. Ne-a minţit.
Poate că nu ştia că ciupercile magice nu ard.
- De ce nu vrea să-l contactăm pe Merlin? - Trebuie să vorbim neapărat cu el.
Din păcate, avem nevoie de un ales.
- Ucenicul e mort. Nu mai avem opţiuni. - Poate că nu.
Mai e o persoană în Storybrooke aleasă de Merlin...
Autorul.
- Sigur poţi? - Da, mamă.
Ştiu că ai trecut prin multe.
Cea care a smuls inima lui Violet nu este mama mea.
Dar Emma este acolo, undeva...
...şi aş face orice ca s-o regăsesc.
O să reuşeşti, băiete.
Merlin?
Dacă primeşti acest mesaj, situaţia e sumbră.
Nu-mi vine să cred. E mesageria lui Merlin?
Un singur om vă poate ajuta să o învingeţi pe Întunecată.
O cheamă Nimue.
Cine e Nimue?
Ca să distrugeţi Întunericul, trebuie...
Nu... Întunecata m-a găsit deja.
Ce naiba i-a făcut Emma?