În episoadele anterioare...
Ai ucis-o pe femeia pe care am iubit-o.
Arthur ştie că l-am eliberat pe Merlin.
- Mi-ai distrus viaţa! - Sabia aia ruptă nu mă poate răni.
Emma o are pe Excalibur. Arma întregită are mare putere.
- Poate distruge magia albă. - Vrea să nimicească Lumina pe vecie.
- Ce eşti? - Rumplestiltskin e unul din mulţi.
Toţi Întunecaţii sunt în tine.
Doar un om vă poate ajuta s-o învingeţi pe Întunecată. O cheamă Nimue.
Sunt superbe, nu?
Ambele jumătăţi, împreunate, în sfârşit.
Ştii ce reprezintă, nu?
- Putere. - Mai mult decât putere, draga mea.
E vorba de istorie.
Promisiunea lui Excalibur s-a născut cu eoni în urmă.
A sosit momentul să fie îndeplinită acea promisiune.
CU 1 000 DE ANI ÎNAINTEA EPOCII LUI ARTHUR
- Ne urmăresc? - Nu.
Nu ar veni până aici nici după generali dezertori, darămite soldaţi.
Uite!
- Iar a apărut. - E un miraj, Merlin!
- Nu există apă acolo. - Prefer să mă asigur, decât să mor aici.
Haide!
E un dar de la zei!
Nu merităm noi atenţia zeilor.
Alţii merită şi mai puţin. Dar dacă nu vrei...
Aşa deci... Bei sau mori...
Cu permisiunea voastră...
Mulţumesc...
Am magie...
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Chiar poţi împreuna Pumnalul Întunecatului cu sabia lui Arthur,
recreând sabia Excalibur?
- Sper. - O putem salva pe Emma?
Poate. Dar am nevoie de două lucruri.
Modul magic de a uni săbiile e treaba mea şi a Emmei.
- De la voi am nevoie... - De cele două lame.
Acum suntem în război deschis. Va fi greu să obţinem lama lui Arthur.
Dacă tot vezi viitorul, ai vreun sfat?
- Viitorul nu e exact. Sunt multe căi... - Normal!
Ne trimiţi în ghearele duşmanului, dar când e vorba de detalii, devii vag.
- Hook, Merlin o ajută pe Emma. - Da? Acum face chestii
ca să scoată amintiri din capetele oamenilor.
Cu asta se ocupă, în loc să doarmă!
- Nu prea văd "ajutorul". - Înţeleg.
Ştiu cum e să pierzi pe cineva drag din cauza Întunecatei.
Nu vă pot cere decât să-mi aduceţi sabia.
Şi să aveţi răbdare cu Emma.
Acest soi de putere, bun sau rău, apasă asupra sufletului.
Şi dragostea ajută enorm. Dacă o puteţi găsi.
CU 500 DE ANI ÎNAINTE
- Gata, eşti vindecat. - Mulţumim, Merlin.
Cu mare plăcere.
Asta a fost tot pe ziua de azi.
Stai...
Nu am văzut-o sosind, îi spun să plece.
- Ce vrea? - Nu ştii?
Tu ştii întotdeauna.
Vorbesc eu cu ea.
Tu întoarce-te, verifică măturile.
La mine ai venit?
- Eşti Merlin? - Nu toţi vrăjitorii au barba lungă.
Spune-mi ce te aduce aici.
Satul meu...
Eram în grădină când a venit un mascat călare.
Îl cheamă Vortigan.
Jefuieşte oraşe, le arde până la temelie.
Aşa că am fugit în pădure.
Am privit înapoi de pe deal şi totul era în flăcări.
Ucisese toţi locuitorii.
Îmi pare rău. Aş vrea să te ajut.
- Ce îţi pot oferi? - Răzbunare.
Aveam astea asupra mea când am fugit.
Sunt seminţe de la floarea Middlemist.
Cresc doar în jurul satului meu.
Când Vortigan a pârjolit pământul, le putea nimici pentru totdeauna.
M-aş simţi răzbunată dacă ar dăinui, în pofida lui.
Le vom planta aici.
Mulţumesc.
Dacă florile nu dispar, măcar nu sunt singura supravieţuitoare.
Voi încerca să mai trec la primăvară.
Vreau să le văd înflorind.
De ce să aştepţi?
Stai aproape. Le poţi vedea oricând.
Tu vezi viitorul.
Aşa o să fac?
Nu ştiu de ce, dar în cazul tău nu-mi dau seama.
Sper.
Cum te cheamă?
Nimue.
Emma?
Emma.
Emma, există o cale s-o întregim pe Excalibur.
Vii cu mine azi, ca să luăm ce ne trebuie? Nu e departe.
- Ce e? - O scânteie din focul lui Prometeu.
Această scânteie a făurit-o pe Excalibur. De ea avem nevoie s-o întregim.
Vii cu mine să luăm scânteia? Vom reveni până se înnoptează.
Eşti cătrănit. Care este problema?
Când ajungem acolo, vom da piept cu primul Întunecat.
Cel mascat, care a ucis-o pe femeia pe care o iubeai?
Chiar el.
Nu e o sarcină uşoară.
Îl vedeam pe Rumplestiltskin, ca o voce în capul meu.
Abia am scăpat de el.
- Acum vrei să las pe altul să intre? - Da. Şi nu pe oricare.
Este întâiul Întunecat, originalul.
De la el a plecat tot răul care a urmat.
Vom câştiga?
Am două viziuni pentru călătoria noastră.
Într-una, rezişti Întunericului şi reuşim.
În cealaltă, cazi pradă Întunericului şi eu nu mai revin, ci mor.
- Mori? Dar... - Chiar şi nemurirea are excepţii.
Un Întunecat are puterea de a mă ucide.
Dar nu va fi niciunul acolo.
Aş putea deveni eu una. Dacă mori, eu aş fi aceea.
Dacă mor, înseamnă că tu ai pierdut lupta
şi Întunericul şi-a pătat sufletul.
Toţi şi tot ce ştii vor fi la cheremul
celui mai puternic Întunecat din toate timpurile: tu însăţi.
Dar nu e cazul să te simţi presată.
- Reveniţi până se întunecă? - Da.
Luăm scânteia şi apoi mă întorc la tine.
- Mă prind când vorbeşti din cărţi. - Dar nu ştii niciodată ce.
Cu puţin noroc, putem s-o întregim pe Excalibur mâine,
scăpând pe vecie de Întuneric.
Ai grijă, Emma.
Calmează-te, Swan. Nu te cer.
Sunt un supravieţuitor. Acest inel este motivul.
Îl am de mulţi ani. Datorită lui sunt în viaţă.
De fapt, cine ştie?
Ştii că nu o să mor astăzi. Acum sunt nemuritoare.
Întunecata este nemuritoare.
Emma, nu. Adu-mi-o acasă.
Măcar îţi va aminti că te aşteaptă aici un pirat care te iubeşte cu ardoare.
Mulţumesc.
Şi eu te iubesc.
E momentul.
ANI MAI TÂRZIU
E o magie nouă? Te încrunţi la ele ca să crească mai repede?
Mă gândeam.
Mă gândeam să ajut pe cineva.
E obosit.
Şi-a petrecut viaţa având grijă de alţii şi vrea să se însoare cu femeia iubită.
- Dar e o problemă. - Pare un om groaznic.
Trebuie neapărat să te învăţ să-ţi râzi de tine.
Dacă vrei să mă ceri, spune.
Vorbeşte-mi despre această problemă.
Nu am avut întotdeauna puteri magice.
Dar nu ţi-am spus cum s-a întâmplat.
A fost un dar. Am găsit Sfântul Graal.
Ce? Sfântul Graal?
Ai găsit Sfântul Graal? Merlin!
Am sorbit din el şi mi-a dat puteri magice.
Dar mi-a dat şi viaţă eternă.
Asta era acum 500 de ani.
Nu îmbătrânesc şi nu mor.
Dacă ar fi să mă însor cu tine, te-aş privi cum mă laşi în urmă.
Dar aş prefera să împart viaţa cu tine până la sfârşit, decât să stau fără tine.
- Dacă ai încă Graalul... - Îl am.
Este la fundul cufărului din camera principală a turnului.
E în sufrageria mea.
Iată răspunsul, "înţeleptule".
Lasă-mă să beau din Graal şi putem trăi împreună veşnic!
Îmi pare rău, draga mea, dar am văzut preţul nemuririi.
Viaţa e făcută din mici momente, preţioase precum diamantele.
Dacă ar exista o mare de diamante, nu ar avea nicio valoare.
Ar fi ca firele de nisip.
Am altă soluţie, dacă o accepţi.
Luăm Graalul şi făurim o sabie din el.
O asemenea lamă ar tăia prin magie, prin nemurirea mea.
Apoi ne putem întoarce aici, ca să ducem vieţi normale.
Chiar ai renunţa la atâtea?
Pentru tine.
Nu vreau ca momentul ăsta să se piardă în marea nesfârşită a timpului.
Vino. Vom face pregătirile.
- Care e planul? - Îl luăm prin surprindere, prin faţă.
După evadarea noastră, vor fi în alertă.
E nevoie de o diversiune la podul mobil. Restul putem escalada zidul.
Uiţi că am puteri magice? Mă pot arăta în dormitorul lui Arthur.
Ce?
Dacă tot vrei să faci o scenă, măcar să auzim.
Mulţumesc.
Îmi place să ascult oameni logici.
Haide, spune. La ce te gândeşti?
E curată sinucidere să mergeţi prin faţă.
Arthur poate ascunde sabia şi trebuie să fie asupra lui.
Iar tu te poţi arăta fix în faţa lamei.
- Trebuie să vă strecuraţi nevăzuţi. - Cu deltaplanul? Cu o praştie imensă!
Nu am terminat, sarcasticule.
Când făceam pe menajera mută în slujba Reginei, îmi plănuiam scăparea.
- Ştiam eu! - Şi am găsit o cale.
O cale de scăpare poate fi şi cale de intrare.
- O să ne ajuţi? - Desigur.
Pentru că şi voi mă veţi ajuta.
Îmi vreau puterile magice înapoi.
E un tunel abandonat de mulţi ani. Dă în curte.
Dacă e aşa bun, de ce nu ai evadat pe aici?
Vezi grilajul metalic masiv?
Fără puteri magice, sunt o făptură delicată.
Duce în direcţia care trebuie.
Informaţiile tale se verifică deocamdată.
Mulţumesc. Acum e rândul tău. Scoate cătuşele astea!
Poate duce în garnizoana paznicilor.
Dacă scăpăm teferi, cu sabia, mai discutăm.
Mary Margaret, stai tu de strajă?
- Cu drag. Vorbim de sarcinile noastre. - Dumnezeule... Preferam celula.
Haideţi să punem mâna pe sabie, oameni buni!
Sunt ingrediente puternice, Arthur. Sper că ştii ce faci.
Trebuie să ne protejăm.
Ăştia pică din cer, apoi ne trădează eliberându-i pe prizonieri!
Nu se vor opri până nu-mi vor lua totul!
Gărzi! Vin necredincioşii!
Chemaţi rezerviştii. Păziţi parapetele şi culoarele.
Tu! Dă-mi coiful.
Polonicul şi cazanul au vrăji de protecţie.
Coiful acesta şi prietenii noştri nu au.
Aruncaţi-o pe orice străin şi aduceţi-mi ce rămâne din el.
Vor rămâne doar dinţi şi oase.
Suntem în război.
Când îl vedeam pe Rumplestiltskin în minte,
a zis că va fi cu mine doar până îmi îmbrăţişez puterile întunecate.
Mă gândeam că e de rău faptul că nu-l văd.
Ţi-ai acceptat puterile?
Am făcut lucruri întunecate de curând.
Am rănit pe cineva...
Pe fiul meu.
Dacă explorez adânc...
...Întunericul câştigă.
Dar trag speranţă.
Nu te-ai deranja să cauţi scânteia, dacă nu ar mai fi speranţă.
Este speranţă.
Şi este acolo.
- E cam sus. - O să reuşim.
Întrebarea este dacă mă mai întorc.
CU ANI ÎNAINTE
Acesta era satul meu, căminul meu.
Uite ce a ajuns...
Casa mea era chiar aici.
Sau poate acolo.
Totul arată altfel acum.
Uneori, supravieţuitorul unei tragedii se poate simţi vinovat.
- În viitor se va numi... - Nu mă simt vinovată, ci furioasă.
Nu ar trebui să fie aşa. Cei ce nu pot asupri sunt asupriţi.
Dacă aş avea magia ta...
Dacă aş avea un milion de vieţi să dau putere celor care au nevoie
- ...şi să-i nimicesc pe cei... - Nimue...
Hotărârea a fost luată.
Uită-te pe uliţă.
- Cupe. - Fiecare familie i-a adus cupele.
De ce ar face asta?
Căuta Graalul.
A ars toate ascunzătorile... A anihilat întregul sat.
Verifică dacă Graalul este la loc sigur. Nu l-am luat niciodată din turn.
Voi face o vrajă de detectare.
Vortigan... E aici!
- După orizont, pe unde am venit! Hai! - E doar un om.
Îl poţi ucide cu un cuvânt magic.
Dacă folosesc magia ca să ucid, Întunericul se va înrădăcina în mine.
Nimic nu merită acest risc.
Vino!
Înapoi!
- O fi pentru noi? - Nu cred că vrem să aflăm.
Haide. Să mergem mai departe.
Aştept să cadă securea.
Nu o credeam în stare, dar Zelena nu ne-a păcălit... încă.
Bine că suntem la umbră.
Soarele e o problemă de când nu mai eşti verde.
Nu...
Încerc şi eu să ajut pe cineva şi nu mă crede nimeni!
- E de la hormoni... - Nu! Ea câştigă mereu!
Şi o să-mi ia copilul!
Zelena... Zelena?
Zelena, te doare ceva?
Măcar acum nu mă mai doare capul!
Răii nu ştiu ce e odihna.
Incredibil!
Vino. O să vezi că e puţin spus.
- Sigur va funcţiona? - Sunt destul de sigur.
Îmi va da viaţa pe care mi-o doresc.
Mai scurtă, dar plină de dragoste şi de sens.
Doamne...
- Stai! - Ce?
Vortigan...
Nu mai există niciun Graal. Lasă-ne în pace.
Vrea sabia.
Sabia asta nu-ţi va aduce bucurie.
- Nimue, stai locului! - Mă descurc! Habar nu ai!
Nu!
Nimue... Nimue? Nu!
Îmi pare rău.
Nimue...
Nimue!
Structura asta marchează sfârşitul furtului comis de Prometeu.
Flacăra furată a ars multă vreme,
destul cât să fie făurită Excalibur şi ruptă aici.
Aici a ucis-o primul Întunecat pe Nimue, femeia pe care o iubeam.
Ce s-a întâmplat cu flacăra?
Primul Întunecat a luat-o.
O are încă, sub forma unui tăciune cu o scânteie înăuntru.
Deci asta îmi trebuie.
Bine. Haide.
- Familia mea te-a lăsat să-l iei? - Nu am cerut voie.
Ai nevoie de puterea lui ca să vorbeşti cu primul Întunecat,
ca să ajungi la originea magiei negre.
Bâzâie... parcă mi se urcă nişte furnici pe braţ.
- E sigur? - Bineînţeles că nu.
Puterea ta nu e controlată de nimeni şi ţi-am dat puterea să mă ucizi.
Invocă spiritul foştilor Întunecaţi.
Alege calea ce dreaptă.
E doar în capul meu.
E doar în capul meu...
- Ai reuşit. - Şi tu îl vezi?
Da. Puterea are avantajele ei.
Şi nu e un "el".
- Ai omorât-o! - Acum o să te omor pe tine.
Puterea aceea nu a fost gândită să fie o armă!
Atunci n-ar fi trebuit să o transformi în sabie.
Nimue...
Cum?
- Când am făcut vraja de detectare... - Da.
Am băut din Graal.
Merlin, nu mi-ai spus cum e să fii puternică, nemuritoare.
Nimue, te-am văzut murind!
Scuze că m-am prefăcut, dar era singura şansă să-ţi amintesc cum arată moartea.
Acum contează că ţii în mâna ta inima unui om.
- Te rog, cruţă-l. - Nu merită cruţare!
Dacă ucizi, magia va deveni neagră.
Vei comite atrocităţi de neimaginat.
Acest om mi-a luat casa, familia!
Nu aveam decât o mână de seminţe.
Nu lupt pentru el, ci pentru tine!
Vreau să fii femeia pe care o ştiu.
Nu suport să te văd devenind astfel.
Ştiu că simţi că ai pierdut totul.
Dar, Nimue, dacă faci asta, vom fi pierdut chiar totul.
Să nu ne gândim la tăierea magiei sau a nemuririi vreunui om.
Te rog, nu... Nu face asta, Nimue!
Nu!
Nu...
Îmi pare rău.
Nu, Nimue...
Mie îmi pare rău.
Nimue...
Da. Sunt Nimue.
Iar tu eşti Emma.
Ce drăguţ: prima Întunecată
şi cea mai nouă Întunecată, împreună, ca surorile.
Are logică.
Ai ucis-o pe femeia pe care o iubea, pentru că ai ucis-o pe femeia care erai.
- De ce nu mi-ai spus? - Ţi-am spus.
Creatura asta e prima Întunecată. Nu e femeia pe care o iubeam.
A trecut mult timp, Merlin.
M-am gândit la tine în fiecare zi.
Şi azi, în ultima ta zi, voi fi ultimul tău gând. De-a dreptul poetic...
De ce faci asta? L-ai iubit!
Chiar dacă iubeşti pe cineva, trebuie să-i spui: "Nu. Asta îmi aparţine."
"Nu mi-o poţi lua."
Dacă nu ascultă, dacă încearcă să te oprească să fii aşa cum eşti,
atunci nu ai de ales: trebuie să-l ucizi.
Şi tu o să faci asta.
Pentru că acum suntem una şi aceeaşi.
Suntem Întunecate. Şi trebuie să distrugem ameninţarea, adică pe Merlin.
- Emma, te rog... - Nu fac eu asta!
- Termină-l! - Nu o asculta...
Vrea să faci o sabie care să mă distrugă. Pe noi!
- Ai controlul... - Nu-l asculta!
El nu ne înţelege. Nu înţelege puterea.
Dacă nu-l omori acum, vei redeveni neputincioasă.
Uciderea este calea întunecată.
Nu, e puterea de a te proteja pe tine şi pe cei dragi!
- Lasă lumina să izbândească. - Omoară-l! O să fii iar nimeni!
Nu sunt un nimeni! Nu am fost niciodată un nimeni! Nu am nevoie de puterea ta!
Acum o să iau tăciunele. Şi tu o să mă laşi.
Scânteia de care ai nevoie este aici.
Dar sabia pe care o vei făuri are mai multe întrebuinţări.
Nu sunt încă moartă, fata mea.
Ştii unde să mă găseşti când ai nevoie.
Voi fi chiar aici.
- Ai reuşit. - Da.
Cum te simţi după ce ai ales calea cea dreaptă?
Să fiu sinceră, Merlin, mă simt al dracului de bine.
Ce s-a întâmplat după ce a devenit Întunecata?
Eu şi ucenicul meu ne-am asigurat că sabia e în siguranţă.
Apoi am creat pumnalul. I-am legat spiritul de ea
ca să o pot controla şi să o împiedic să domine prin teroare.
Dar a reuşit să mi-l ia.
- Ea te-a închis în copac. Ea purta masca. - Da.
A luat masca de la un om care a făcut mult rău.
E mai uşor să trăieşti cu Întunericul dacă îl poţi masca în răzbunare.
Ştiu că ţi-a frânt inima, dar acum sunt sigură.
Nimue încă te iubeşte.
E bizar, dar asta am simţit.
Mulţumesc.
Înseamnă mult pentru mine.
Păcat că nu i-ai putut vedea viitorul.
Puteai să nu vorbeşti cu ea de la bun început.
Nu, băiete. Nu vorbi aşa.
Chiar şi acum aş trece iar prin asta.
Viaţa e făcută din momente
şi am petrecut cu ea cele mai frumoase momente din viaţa mea.
E posibil ca cineva care are Întunericul să-l folosească pentru a ajuta?
Emma, nu te lăsa ispitită de aceste gânduri.
Dar e adevărat?
Într-o bună zi, poate că va exista cineva demn de a avea aşa multă putere,
fără să-şi lase sufletul atins de Întuneric.
Dar dacă putem elimina Întunericul, nu vom mai cere asta nimănui.
Se pare că trebuie să găsim cealaltă jumătate din Excalibur.
Vrăjitoare scârnavă, ai trecut de gărzi...
- Săbiile pe masă! - Nu pune mâna. Poate fi vrăjită.
Nu te mai agita, piratule.
Nu ne poate afecta nimic de aici. Arthur nu poate face vrăji.
- Salutare! - La naiba!
Mary Margaret! Dacă-i faci ceva...
Tati s-a supărat.
Să desfacem vraja asta.
- Cum... - Arthur mi-a scos "brăţara".
Bine. Prefer lupta dreaptă.
Nu! Copilul!
Dacă m-aţi fi tratat corect, poate că nu v-aş fi trădat.
- Ba da. - Dar mi-ar fi plăcut mai puţin.
Ia te uită! Una din cărţile de bucate ale lui Merlin.
E vraja corectă?
Da. E o reţetă ingenioasă pentru o poţiune de legare.
Excelent.
Acum o poţi lua. Fursecurile sunt gata.
Adică Artie are o sabie mai scurtă decât i-ar plăcea unui bărbat,
dar îl poate controla pe cel mai mare vrăjitor din lume.
- E planul lui, dar l-am ajutat cu drag. - Îţi sunt îndatorat, milady.
Arthur, te rog. Nu îţi dai seama acum, dar o poţi lua de la început.
- Merlin! - Toţi am luat-o de la început.
Emma ţi-e mai preţioasă ca Salvatoare decât ca Întunecată.
Mulţumesc, David. Dar... Merlin!
Henry creşte atât de repede...
Uneori nici nu-mi vine să cred.
Merlin...
Eşti amabil că ai răspuns la chemare.
Prima ta sarcină e să te asiguri că oamenii ăştia nu mă atacă în vreun fel.
Gata, Arthur.
Poţi pune aia jos. Nu e nevoie.
- Emma a trecut de testul cu bine. - Emma a trecut testul? Bravo ei.
Am ce ne trebuie să întregim Excalibur şi să îndeplinim profeţia.
- Dă-mi sabia. - Adică gloria.
- Nu. - Gloria?
Glorie cauţi? Asta ai devenit?
Îmi pare rău că nu ţi-am îndreptat paşii. Nu asta trebuia să devii.
Sunt fix ceea ce m-ai făcut.
"Jumătate de bărbat cu jumătate de sabie descifrează enigme dintr-un copac."
- Ce-oi mai fi râs... - Eram prizonier şi m-am încrezut în tine.
- Trebuia să-mi fi ca un fiu. - Mai taci!
Nu ţi-am fost niciodată ca un fiu. Ai minţit.
Ai spus că legenda va vorbi despre marele rege Arthur,
care va stârpi Întunericul din ţinut cu Excalibur!
Nu este oare minciună?
Asta vei face.
- Asta face parte din proces. - Face parte?
Avem ce ne trebuie. Viitorul e în mâinile tale, Arthur.
Dă-mi sabia şi putem repara tot.
Nu. Nu chiar tot.
Eu sunt lider şi e dreptul meu.
Nu voi rămâne în istorie doar pentru că am învins o piatră.
- Arthur, nu poţi... - Tăcere! Avem intruşi.
Fă-i să plece.
STORYBROOKE PREZENT
Hai, e momentul.
- De ce nu mă laşi în pace? - Cum am putea?
Am venit să asistăm la ceva... istoric.
E bine să vezi prin ochii lui Rumplestiltskin.
Dar am vrut să văd cu ochii mei.
Ai încercat să mă opreşti.
Exista şansa să foloseşti Excalibur ca să tai Întunericul.
Dar acum poţi distruge Lumina.
Suntem mândri de tine. Cu toţii.
Merlin...
Lasă sabia în pace.
Mi-a spus să nu fac asta când eram mică.
Acum eşti femeie.
- Ia puterea. - Ia puterea.