Din episoadele anterioare...
Secretul nostru e în siguranţă.
- Pana Autorului? - Voi scrie poveştile cum sunt.
- Şi voi începe cu Hades. - E însărcinată.
Voi doi aveaţi un contract pe care tocmai l-a cedat în favoarea mea.
Pot să-l invoc oricând şi să-ţi iau copilul.
Tu lucrezi pentru mine.
TĂRÂMUL OZ ACUM MULŢI ANI
Bietul meu copilaş!
Acum trebuie să renunţ la tine, ca să pot avea cele mai bune şanse.
Ai renunţat la copilul greşit, mamă.
În curând, vei vedea.
În curând!
Nu!
- Nu-i aşa că e drăguţ? - Ce vrei?
Pe tine, fireşte.
Mă vei ajuta să creez o vrajă pe care nu a făcut-o niciun vrăjitor.
O vrajă pentru a călători în timp.
Am nevoie de ingrediente.
Simboluri ale inocenţei, dragostei, curajului şi înţelepciunii.
Simbolul inocenţei ar putea fi un copil, de pildă.
Iar simbolul înţelepciunii ar putea fi un creier.
- Creierul tău, mai precis. - Nu!
- Opreşte-te!
Dorothy?
- Nu te-am trimis în Kansas? - Vrăjitoareo...
M-am întors.
Pantofii aceia...
Ar fi trebuit să fie un bilet doar dus acasă.
Nu mi-ai dat de ales. Trebuia să revin.
Când am primit veste că trăieşti şi ai preluat Oz, trebuia să te opresc.
Ai primit veste?
Piticii!
Îi detest pe guralivii ăia.
- Lasă Sperietoarea! - Da.
Îmi pare rău, cred că o voi maiţine.
Nu mă vei învinge, Zelena.
Fiindcă am cea mai puternică armă.
Iubirea oamenilor.
Ei bine, atunci...
Nu!
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
TĂRÂMUL MORŢILOR ÎN PREZENT
Ai zice că un bărbat disperat ar munci puţin mai repede.
Magia nu poate fi grăbită.
- Crearea unui portal nu e ceva uşor. - Da, ştiu.
Dar nu avem un Blestem Întunecat, fasole fermecată sau pantofi argintii.
Ci ceva mai bun: sângele Întunecatului.
Te-a adus aici. Va redeschide portalul.
De ce ai nevoie de un portal?
Poţi veni şi pleca cum vrei.
Dar nu pot aduce înapoi pe cineva în viaţă.
Dacă ne unim puterile, asta se poate schimba.
Şi nu-mi pasă cât de dureros e pentru tine.
Aşadar, dacă vrei să rup acest contract, pentru ca viitorul copil să-ţi aparţină...
niciţie nu-ţi va păsa de durere.
Trebuie să-mi spui locul către care vrei să fie îndreptat portalul.
Păi, spre Storybrooke, desigur.
STORYBROOKE ÎN PREZENT
Bună, micuţilor! Salut!
Aţi dormit bine? Da?
Belle! Ce cauţi aici?
- Am adus lapte praf pentru bebeluşi. - Desigur! Stai să te ajut!
- Cel roşu e al ei. - Da.
Nu ştiu unde mi-e mintea astăzi.
Maică Stareţă, ce se petrece?
Nimic. Totul este în regulă.
- Da... - Ba nu, nu e.
- Ce... - Cine eşti?
- Zelena? - Chiar eşti o fată isteaţă.
Nu! Regina te-a trimis înapoi în Oz.
- Cum ai... - Sora mea nu mă poateţine acolo.
Am venit după copilaşul meu.
Aşa că, dacă vrei să rămâi în viaţă, dă-te la o parte!
Bebeluşul Zelenei? Ce treabă ai tu cu copilul ei?
Tu ar trebui să ştii că e important să nu-ţi spui motivele.
- Nu trebuie să-ţi zic nimic. - Cu toate astea, îmi tot spui.
Unii ar putea spune că asta indică un bărbat nesigur pe el.
Am terminat aici.
Adu-mi copilul Zelenei!
Voi rupe contractul şi îi poţi spune lui Belle că e gravidă
fără să mai adaugi că trebuie să-mi dea mie copilul.
Aud că femeile însărcinate urăsc chestia asta,
aproape la fel de mult cum urăsc să audă că soţul lor e încă Întunecatul.
Acum fă-o!
- Las-o jos! - Sau ce?
- Mă învingi cu cunoştinţele tale? - Am ceva mai mult.
Mă laşi... Niciuna dintre voi nu ar risca să-mi rănească bebeluşul.
Bun, nu... Nu vrei să-i faci rău copilului tău.
Nu, dar nu mă deranjează să-ţi facţie rău.
Da? Rămâne de văzut.
Încetează! Ne pui pe toţi în pericol!
Nu eu fac asta!
Nu!
Bun... Unde e copilul?
Ce s-a întâmplat?
Cum am ajuns aici?
Copilaşul meu! E rănită?
Magia mea!
- Zelena, ce ne-ai făcut? - Nimic.
- Nu eu sunt de vină. - Dacă nu tu, cine a fost?
Şi unde suntem? Şi de ce e roşu cerul?
- Nu se poate! - Ce?
- Suntem pe Tărâmul Morţilor. - Bine.
- Rumple are nevoie de mine, de aceea. - Stai!
Hades!
Din cauza mea suntem aici.
Acum ştiu de ce. Copilul meu!
- Stai... Hades îţi vrea copilul? - Dă-mi-o!
- Te rog. - Nu.
Nu, nu iese bine când te crede cineva.
Dă-mi-o! Belle, te rog, dă-mi-o! O potţine în siguranţă.
Te rog! Belle!
Belle!
Am auzit că un pitic a prevenit-o pe Dorothy că sunt încă în viaţă.
De vreme ce vă place trăncăneala, vă dau şansa să vă luaţi revanşa.
- Unde pot găsi Sperietoarea? - Nu ştim. Jurăm.
Bine, cum vrei, Boq.
Asta v-a mai dezlegat limbile, bărboşilor?
Sau vreţi să deveniţi şi voi cenuşă?
Gata, nu e nevoie să mai faci mizerie.
- Ce dracu' mai eşti şi tu? - Nici nu ştii câtă dreptate ai!
Te rog, dă-mi voie să mă prezint. Eu sunt Hades.
Serios? Stăpânul Tărâmului Morţilor?
Văd că reputaţia mă întrece.
- Şi cărui fapt datorez vizita? - Munca ta m-a impresionat.
Mi-ai trimis atâtea suflete!
Ultimul paznic fără cap... Ai stil.
Adevărat.
Dar simt că e vorba despre altceva.
Am auzit că vrei să călătoreşti în timp, să realizezi imposibilul.
Nu va mai fi imposibil mult timp.
De aceea mă aflu aici. Eu cred în tine.
- Diavolul flirtează cu mine? - Nu, nu sunt diavolul.
Suntem puşi în aceeaşi oală. Nu, vreau să te ajut.
Sperietoarea asta e unul dintre ingredientele necesare?
Da.
O aveam, până să se amesteceţărăncuţa.
- Dorothy! - O cunoşti?
Mi-am făcut temele înainte.
Din câte aud, e o femeie puternică.
- Şi eu sunt. - Da. Ştiu.
Dar ea are un lucru careţie îţi lipseşte: iubirea oamenilor.
Şi iartă-mă că-ţi spun asta, dar nimeni nu te iubeşte pe tine.
Însă există o cale de a o învinge.
Împreună cu un aliat.
La ce-i trebuie lui Hades o vrajă de călătorie în timp?
Toate la timpul lor, Zelena.
Toate la timpul lor.
Nu am nevoie de ajutorul nimănui.
- Nu am comandat încă. - Pâine prăjită şi terci de ovăz.
Ştiu ce comandă toţi clienţii fideli. Îţi aduc cacaua.
Ce e?
David, suntem clienţi fideli.
Trebuia să stăm doar o zi şi suntem clienţi fideli în iad.
În drumul spre iad... Ştii ce vreau să spun.
Te gândeşti la Neal. Şi eu mă gândesc mereu la el.
Dacă am putea vorbi cu el, dacă ne-ar auzi vocile...
Puteţi face asta. E o bântuire simplă de nivelul unu.
Mulţi oameni o fac aici până-şi pierd interesul pentru viaţă, oameni şi veselie.
- Ştiu unde există o cabină. - O cabină? Pentru bântuit?
- E pe ici, pe colo. - Unde? Ce vrei?
Suflă în asta!
Respiraţia celor în viaţă valorează mult pe piaţa neagră de aici.
Bun. Cabina e lângă staţia de autobuz.
Ridicaţi receptorul şi spuneţi operatorului pe cine vreţi să bântuiţi.
- Bântuit plăcut! - Să mergem, Albă-ca-Zăpada!
Să vorbim cu băiatul nostru!
Ce fascinant! Albă-ca-Zăpada mănâncă terci.
E şi micul meu dejun acolo?
Henry, credeam că-l învingem pe Hades cu puterile de Autor.
Nici nu-mi amintesc să fi scris asta. Era gata când m-am trezit.
- E foarte bine scrisă. - Da, şi ilustraţiile sunt superbe.
- Poate că dacă te concentrezi mai mult... - Acum sunteţi toţi Autori?
Toţi sunt scriitori. Toţi au câte o idee. Îmi dau toată silinţa.
Poate că, dacă mă mai slăbiţi puţin...
- Henry, unde te duci? - Sus.
Avem oficial pe cap un adolescent.
Şi un musafir la apartamentul nostru de pe Tărâmul Morţilor.
Zelena!
Deci cineva în sfârşit te-a omorât.
Îmi pare rău că te dezamăgesc, dar sunt în viaţă.
- Cum ai ajuns aici? - Printr-un portal.
- Şi nu am venit singură. - Cine mai e aici?
Copilaşul nostru.
Şi e în pericol.
- Iarăşi tu? - E ziua ta de naştere?
Regele Tărâmului Morţilor e băgăcios, nu ştiam.
Nu ştiu în ce zi m-am născut, dar mulţumesc că mi-ai amintit.
E chiar o poveste tristă.
Ştiu doar ziua în care mama m-a abandonat.
E din ce în ce mai tristă. Deci asta ce e?
- Sărbătoreşti ziua abandonului? - Nu sărbătoresc nimic!
Te rog, pleacă!
Când m-am oferit să te ajut, da, îmi urmăream propriul interes,
dar chiar cred că te pot ajuta.
Te gândeşti la sora ta, nu-i aşa?
- De unde ai ştiut? - Ştiu exact ce simţi.
Ea a primit tot ceţi-ai dorit vreodată,
iar tu nu ai primit nimic.
Sunt pe-aproape?
Ştii cum unii oameni zic că-şi admiră fraţii mai mari ca pe zei?
Ei bine, fratele meu mai mare e un zeu.
Zeus. Ai auzit de el? El a primit tot ce şi-a dorit vreodată.
El conduce Muntele Olimp, eu sunt blocat la cârma Tărâmului Morţilor.
El mi-a oprit inima.
Dragostea, fericirea, bucuria, toate mi-au fost răpite.
Nu mi-au rămas decât furia şi setea de răzbunare.
Am supravieţuit cu asta destulă vreme.
Doar sărutul iubirii adevărate
îmi poate reporni inima şi îmi poate îngădui să redevin
un bărbat în toată regula, eliberat de acest blestem.
Dar, ei bine... Iubirea adevărată...
Nimeni nu e mai detestat decât stăpânul Tărâmului Morţilor.
Ţi-aş putea face concurenţă.
Da, tocmai de aceea
trebuie să-ţi găsim ingredientele.
Ştiu unde e Sperietoarea asta.
Lasă-mă să te ajut!
Lasă-mă să ne ajut!
Dacă aş putea călători înapoi în timp, aş putea să mă asigur că eu sunt acela
care ajunge în Olimp şi că fratele meu e cel care suferă.
E posibil să fii la fel de răzbunător ca mine.
- Unde te duci? - Să o găsesc pe fiica noastră.
- O vrajă de urmărire? - Nu avem un obiect al fetei.
Nu am nevoie de magie. O găsesc.
Am trăit mult în pădure, pot lua urma oricui.
Eu o voi găsi pe fiica noastră.
Doamne, ce e locul ăsta?
- Rumple! - Belle!
Ce cauţi aici?
- Doar nu eşti... Nu ai... - Nu.
Sunt în viaţă. Am venit printr-un portal, cu copilul şi cu Zelena.
De aceea nu a mers vraja cum credeam!
A adus trei oameni în loc de unul.
Tu ai făcut asta...
Pe cine voiai să aduci? Nu pe mine şi nu ştiai că s-a întors Zelena...
Nu! De ce ai fura un copil?
Nu, Hades a fost de vină.
S-a folosit de ceva să mă forţeze.
Ascultă... Acum mult timp, cu mult înainte ca noi să ne cunoaştem,
am făcut o înţelegere.
Nu credeam că va mai reapărea vreodată.
- Ce ai făcut? - Fiul meu era bolnav.
În schimbul vieţii lui Baelfire,
am făcut un târg să renunţ la cel de-al doilea născut.
Da, dar nu ai un al doilea copil.
S-a întâmplat, Belle.
Sunt însărcinată?
Vom avea un copil?
Un copil pe care tu l-ai vândut deja!
Da. Dar putem îndrepta asta.
Îmi voi folosi toată puterea. Putem!
Putere?
Ce... Eşti din nou Întunecatul!
- Nu... - Da.
Vezi tu care e treaba...
Ador acest pumnal.
Şi te iubesc şi pe tine. Cele două nu se exclud.
Ai vrut să fiu un bărbat mai bun
şi ai reuşit să faci asta.
Dar dacă vrei să fiu un bărbat diferit,
îmi pare rău, dar ăsta sunt.
- Nu ai fost întotdeauna aşa. - Ba da.
Chiar şi atunci când eram laş, tânjeam după putere.
Singura diferenţă e că acum o am.
- Şi nu voi renunţa la ea, nu din nou. - Bine.
Nici măcar pentru mine?
Belle, trebuie să înţelegi un lucru.
Să te îndrăgosteşti de bărbatul din spatele fiarei
nu e ceţi s-a întâmplat.
Te-ai îndrăgostit de mine fiindcă eram şi bărbat, şi fiară.
Niciunul nu poate exista fără celălalt.
Nu!
Nu...
Nu pot tolera felul ăsta al tău de-a fi.
Nu din nou.
Ba da, poţi.
Trebuie să alegi s-o faci.
Iar dacă o faci, putem avea ce e important.
Familie, fericire...
Alegerea îţi aparţine.
Nu...
Nu aleg nimic. Nu acum.
Nu fac nimic până când nu mă duci înapoi la prietenii noştri
şi nu îndrepţi toate astea.
Atunci, asta voi face.
Dar vei vedea că am dreptate.
Vei vedea.
TELEFON
Cum funcţionează asta?
Nu ştiu cât timp avem la dispoziţie. Doar vorbim sau...
Ar trebui să cântăm, îi place.
Nu cred că mai contează. E bine că Neal ne va auzi vocile.
Da, dar cum merge?
Ajunge direct la urechile lui? Se repetă în buclă?
Scuzaţi-mă! Ştiţi cumva cum funcţionează?
De partea cealaltă, vreau să spun...
Nu am nici cea mai vagă idee. Nu ştiu nici dacă ajung mesajele.
Sper că da. Altfel, am irosit mult timp în ultimii 30 de ani.
În regulă, vino!
Bine.
Înainte să o găsim pe fiica mea, eşti amabil să-mi împărtăşeşti
numele odios cu care ai fericit-o?
Probabil ceva îngrozitor, precum Brittany, Nancy sau...
Doamne, sper că nu Marian!
Zelena, încă nu ne-am botezat copilul,
fiindcă trebuie să o cunosc mai întâi, să aflu cine e cu adevărat.
Ceea ce nu am putut să fac, fiindcă am tot protejat-o de tine.
Nu o protejai deloc!
Ai lăsat-o, ca să porneşti într-o aventură eroică.
Să găseşti un pirat e mai important decât copilul nostru?
Să-ţi ajuţi prietenii, să dai un exemplu de eroism, asta e important.
Ştii, Zelena, înainte eram exact ca tine.
Mă laşi... Nu te flata singură!
Când eram Regina cea Rea, nu-mi păsa niciodată de nimeni.
Şi, în schimb, nimănui nu îi păsa de mine.
Credeam că am nevoie doar de răzbunare să-miţină noaptea de cald.
Dar apoi s-a întâmplat ceva. Duşmanii mei au devenit familia mea.
Şi atunci m-am simţit în sfârşit fericită.
De aceea mă aflu aici.
Au nevoie de ajutorul meu, aşa că îmi ajut familia.
În caz că ai uitat, există o persoană pe care o iubesc
şi care are nevoie de ajutorul meu: fiica mea.
Aşa că ar fi minunat dacă am putea să o căutăm în continuare.
Ce căutăm aici?
Aici a ajuns Dorothy prima oară în Oz.
Ei bine, uneori, ca să găseşti pe cineva,
ai nevoie de echipamentul potrivit.
- Ce naiba e asta? - Aşa...
În Oz nu există aşa ceva. Se numeşte bicicletă.
Şi cum ne ajută să găsim Sperietoarea?
Păi... Haide, urcă!
O să-ţi arăt.
Te rog, ai încredere în mine!
Ce ai păţit?
Nimic.
Eşti pregătită? În regulă.
Ţine-te bine!
E ca o mătură pe roţi!
E în regulă, te-am prins.
- Vrei să te mai dai o dată? - Da, aş vrea să mă mai dau.
Acum spune-mi cum mă poate ajuta tinicheaua asta să-mi găsesc prada.
Ţărăncuţa aia detestabilă a ascuns-o cu grijă.
E simplu. Această bicicletă îi aparţine lui Dorothy.
Fă-i o vrajă şi ne va duce direct la ea.
Şi la Sperietoare.
- Belle? - E în regulă.
Belle, tu eşti?
- E la tine? - Salut! Da, e teafără.
- E în regulă. - Eşti teafără?
Eşti cu tati.
- Mulţumesc. - Da, mulţumesc.
- Stai! Tu ce cauţi aici? - Îi ajut.
- Dar eaţi-a furat copilul. - Copilul meu.
Care mi-a fost mie furat. Iar acum ajut.
E în regulă, Belle. Nu va face rău nimănui.
Am un biberon. Dă-mi-o mie!
Nu. Dă-mi mie biberonul şi o hrănesc eu.
Nu am puteri magice aici, Robin.
În cel mai rău caz, o mamă se mai apropie de fiică.
E în regulă, nu e nimic putred în a-mi hrăni fiica.
Bine, în regulă.
De îndată ce termină, mi-o dai înapoi.
Gata, scumpetea mea!
Linişteşte-te!
Ţi-e foame? Da.
Mami ştie exact ce-ţi trebuie, nu? Aşa e.
Bine. Gata, a terminat. Dă-mi-o înapoi!
Acum, Zelena!
Nu, surioară.
Nu acum. Niciodată.
Poţi face asta? Poţi vorbi cu lumea reală?
Da. Sau nu, nu ştiu...
- Cel puţin am încercat. - Vreau doar să ne audă vocile.
Le va auzi, de îndată ce ne vom întoarce acasă.
Emma, când se va întâmpla asta? Am trecut prin asta cu tine.
În toţi acei ani, dacă ne-ai fi auzit vocile...
Ar fi contat dacă ştiai că e cineva care te iubeşte?
Nu voi reuşi aşa.
E în regulă. Voi găsi un loc în siguranţă pentru noi, da?
Ce-ai păţit, scumpo?
Nu!
Nu, e în regulă. Las-o pe mami să repare asta.
Magia mea a făcut asta.
Eu am făcut asta! Îmi pare rău!
Iat-o!
Hai, du-te! Această Dorothy nu se măsoară cu tine.
Am văzut multe femei puternice,
dar niciuna nu era la fel de genial de rea,
de inteligentă sau de spirituală ca tine.
Sau de frumoasă.
Du-te!
- Te descurci. - Bine.
Dacă zgâtia de Kansas se amestecă,
vom vedea cum arată pânza cadrilată cu stropi de sânge.
- Dă-mi-o înapoi! - Nu!
Nu te apropia! Vrăjitoare, nu mi-o iei.
- Ba da. - Ce ai făcut?
Nu!
Nu te las să câştigi.
- E prea târziu. - Nu mi-e frică de tine.
Fă ce poţi mai rău, dar nu mă voi teme niciodată de tine.
Ce-i cu obrăznicia asta?
Ce-ai păţit în Kansas?
De fapt, nu-mi pasă. Fiindcă am terminat.
Vezi tu, nu trebuie să te ucid şi, deşi nu mă crezi, nici nu vreau.
Pentru că vreau ca toţi cei din Munchkin, din Quadling,
toate vrăjitoarele bune şi rele din Oz
să ştie că măreaţa Dorothy Gale nu-i poate proteja.
Trebuie să ştie că ai dat greş.
Iar apoi, drăguţa mea, nu vei avea nimic.
Hades! Hades, aveai dreptate.
Hades?
Zelena!
Eşti înăuntru? Zelena, ajunge!
Tu şi copilul nostru nu sunteţi în siguranţă aici.
Zelena!
Sunt aici.
E numai vina mea. Nu o pot proteja.
Nu aici. Nu de el.
Trebuie să ne spui exact ce s-a întâmplat între tine şi Hades.
Vrea să o folosească pentru o vrajă.
Pentru călătoria mea în timp.
Are aceeaşi sete de răzbunare ca mine.
A avut cândva iubire în suflet, dar, din cauza mea, a pierit.
Iar ea e ingredientul. Simbolul inocenţei.
- Luaţi-o! - Poftim?
Luaţi-o! Voi o puteţi proteja, eu nu pot.
Magia mea e imprevizibilă.
Nu-mi pasă dacă nu mă mai laşi să o revăd,
dar trebuie să o salvezi, Regina, te rog!
E mai important decât ce se întâmplă cu mine.
Vom face tot ce putem ca să o protejăm.
La revedere, micuţo!
Mami trebuie să te lase să pleci.
A moştenit ochii tăi.
- I-ai dat deja un nume? - Nu. Nu încă. Nu pot.
Hades face chestii cu numele.
De pildă, le pune pe pietre funerare ca să nu plece.
Nu cred că e bine să oţinem aici.
Dacă se răzgândeşte Zelena?
Nu-mi place să fiu eu cel optimist, dar pare să fi fost sinceră.
Aşa e. Dar asta nu înseamnă că nu ne poate afecta ce ştie.
Robin o duce în pădure.
Sincer, e singurul loc unde m-am simţit acasă.
S-a întâmplat! S-a întâmplat din nou!
Priviţi!
Albă-ca-Zăpada, priveşte!
- E Neal. - De ce ai scris asta?
E la fel ca înainte. Nu am scris-o sau doar nu-mi amintesc.
Pur şi simplu s-a scris singură.
"Fiul Albei-ca-Zăpada şi al lui Făt-Frumos se uită
la micuţii inorogi din sticlă clătinaţi de vânt.
Dar în această noapte nu auzi muzica cleştarului.
În schimb, auzi vocea mamei sale,
Albă-ca-Zăpada, şi pe cea a tatălui său, Făt-Frumos.
Au cântat un cântec de leagăn până a adormit,
ca şi când ar fi fost în braţele lor."
Ne-a auzit!
Ne-a auzit.
Mersi, Henry.
Nu ştiu voi, dar eu sunt pregătită să mă întorc acasă, la toată familia mea.
Nu mai aşteptăm. Ne putem salva şi singuri.
Îl vom învinge pe Hades şi o vom face acum.
Aici erai!
- Ce-i asta? - Cina.
Ca să sărbătorim.
- Ai văzut? - Fireşte că am văzut.
Ai fost nemaipomenită. Eram sigur că vei reuşi.
Vino, ia loc!
Asta e şi o cină de rămas-bun,
înainte să te întorci?
Nu.
Nu mă întorc pe Tărâmul Morţilor, Zelena.
Dar spuneai că trebuie să...
Da.
- Deci crezi că noi doi suntem... - Iubirea adevărată.
Nu-mi poţi spune că nu simţi şi tu ceva.
- Da, dar abia ne-am cunoscut. - Ştiu.
Dar, când eram pe bicicleta aia şi teţineam în braţe...
am simţit ceva ce nu am mai simţit de mult.
Inima mea...
a tresărit.
Doar preţ de o clipă.
Şi cred cu adevărat
că, odată ce ne vom săruta, inima mea va reporni.
Voi fi liber şi putem fi împreună.
- Nu! - Nu?
- Ce? - Cum am putut să fiu aşa de proastă?
- Ce tot spui acolo? - Era să te cred.
E adevărul, îţi jur!
Vrei să te sărut să te eliberez de pe Tărâm.
Iar apoi vei avea puterea să furi acest creier şi să călătoreşti în timp.
Tu şi numai tu!
- Fiindcă eu asta aş face. - Nu.
Vrei răzbunare şi nu vei fi mulţumit până când nu o vei obţine.
Ai nevoie de această vrajă.
Trebuie să te întorci, să-ţi învingi fratele,
la fel cum trebuie să-mi înving sora.
- Iubirea nu este de ajuns! - Nu, Zelena.
Nu mai vreau asta. Te vreau pe tine.
Te iubesc.
Nimeni nu m-ar putea iubi.
Iar dacă m-ai iubi,
ai vrea să-mi răpeşti şansa de a mă răzbuna.
Întoarce-te la pucioasa ta!
Nu vreau să-ţi mai văd faţa.
Vei regreta asta, Zelena.
Bună, Hades!
Zelena!
- Să ştii că te căutam. - Îmi căutai copilul.
- Eu am fost doar un accident fericit. - Da.
Da, aşa e.
Dar, când am auzit că ai căzut prin portalul meu, chiar te căutam.
Ştiu. Am zis să-ţi uşurez munca.
Ştiu că-mi vrei copilul pentru călătoria în timp.
Dacă te atingi de ea, te distrug!
Nu e nevoie.
Nuţi-aş face niciun rău.
Nu te-aş răni niciodată.
Aşa e dragostea adevărată, dăinuie. Nu poate fi spulberată.
Faptul că l-ai pus pe Rumplestiltskin să-mi aducă fiica
nu avea de-a face cu răzbunarea pe fratele tău?
Zelena, încercam să o salvez de eroii ăia nenorociţi pentru tine.
Nu ştiam că eşti acolo.
În ciuda a tot ce am făcut, m-ai iubit mereu?
Uită-te în jurul tău!
Nu eşti curioasă de ce seamănă locul ăsta cu Storybrooke?
L-am făcut pentru tine.
Am văzut cât voiai să dezlănţui Blestemul
ca să obţii tot ce avea sora ta.
Mi-ai creat propriul Storybrooke?
Ţi-am oferit ce voiai, ce avea ea.
Nu e perfect.
Tărâmul Morţilor e un loc al...
Păi, al distrugerii.
În ciuda intenţiilor mele bune, aici lucrurile nu cresc.
Se degradează.
Dar e degradarea noastră.
Zelena...
Nu ar fi plăcut
să nu mai fii singură?
După toţi aceşti ani, tot pe tine te aleg.
Ce răzbunare mai bună, dacă nu aceea de a avea totul?
Dar aveam totul.
Iar apoi le-am dat înapoi copilul căci credeam că vrei să-i faci rău.
Ei bine, atunci, va trebui să mergem înapoi şi să o luăm, nu?
Nu!
Vreau să am încredere în tine, chiar vreau.
- Dar încă nu poţi. Înţeleg. - Îmi pare rău.
E prea mult.
Îmi voi recupera fiica.
Voi face totul singură.
15 aprilie.
Poftim?
Ziua ta de naştere.
- M-am gândit că poate vrei să ştii. - De unde ştii?
Am torturat o fiică de morar până mi-a zis.
Nu-ţi face griji!
Am avut grijă şi de ea, pentru tine.
Ştiu că nu ai nevoie de mine.
Nu ai nevoie de nimeni.
Dar, dacă te răzgândeşti...
şi te hotărăşti că mă vrei...
te voi aştepta.
Acasă, aşa cum am făcut mereu.