Din episoadele anterioare...
Hades a zis să aleg trei nume şi să le gravez pe pietre.
Cei aleşi vor rămâne pe Tărâmul Morţilor.
Adu-mi copilul Zelenei! Rup contractul şi îi poţi spune lui Belle că e gravidă
fără să mai adaugi că pruncul ei îmi aparţine.
- Preţul meu este ea. - Tânăra este logodită cu mine.
Eu sunt Sir Gaston.
Tu, fiară, mi-ai răpit iubirea.
Tată!
- Tată, eşti aici? - Sunt chiar aici, Belle.
Trebuia să mergem să călărim azi. De ce nu eşti pregătit?
Planurile s-au schimbat. Astăzi avem un musafir la castel.
- Fiul mare al lordului LeGume. - Tată, nu.
Nu mai vreau pretendenţi. Mai ales pe idiotul ăla.
- Deci îl cunoşti? - Păi, am auzit despre el.
Se spune că e cel mai înfumurat bărbat din ţinut.
Se crede mare vânător, atât de animale, cât şi de femei.
Măcar dă-i o şansă!
Nu judeca pe cineva fără a-i şti povestea.
- Ei bine, ştiu destul. - Belle, aşteaptă!
Sunt mai multe în joc.
La graniţa de nord au avut loc conflicte cu căpcăunii.
- Au murit oameni buni. - E groaznic.
Lordul LeGume are o armată puternică.
- Dacă te măriţi cu fiul lui... - Să mă mărit? Eşti nebun?
Mama ce spune despre asta?
E de acord cu mine. Nu aranjez o nuntă, Belle.
- Doar vreau să-l cunoşti. - Am ajuns prea devreme?
Ai ajuns la ţanc. Intră! Ţi-o prezint pe fiica mea.
Belle, el e Gaston.
Îmi face plăcere să te cunosc.
Gaston, am auzit multe despre tine.
Îmi pare rău. E cumplit de stânjenitor, nu-i aşa?
Urăşti aceste aranjamente ca mine?
Dacă tot întrebi, să ştii că da.
Am auzit că eşti fermecătoare, inteligentă.
Cu siguranţă eşti precum se spune.
- Dar? - Ai auzit de mine şi nu eşti interesată.
Ceea ce e în regulă, înţeleg. Dacă vrei, mă voi întoarce şi voi pleca spre casă.
Fără resentimente.
De fapt...
O plimbare nu are cum să facă rău cuiva.
- Belle! - Nu voi fi despărţită de acest copil.
- Am nevoie de ajutorul tău. - Deci accepţi cine sunt.
Am acceptat faptul că nimeni nu luptă pentru un copil la fel ca tatăl său.
Măcar atât ai dovedit. Dar fără magie întunecată.
Cu siguranţă ştiai în ce te bagi.
Când eram în Camelot, Merlin a zis că poate într-o zi
cineva va putea să folosească puterea pumnalului Întunecatului pentru bine.
Arată-mi că poţi fi acel bărbat!
Arată-mi şi ne putem salva copilul
şi putem transforma întunericul în lumină.
Tocmai asta e problema cu întunericul şi lumina.
Depinde de punctul de vedere.
În cele din urmă faci ce poţi să-i aperi pe cei dragi.
Da, eu nu aş recurge la întuneric, fiindcă nu asta face un erou.
În toiul acţiunii, faci ce e nevoie.
Dacă vrei un viitor alături de mine, trebuie să faci aşa cum îţi spun eu.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Hades crede că ne poate învinge.
E timpul să-i dovedim că se înşală.
După ce voi arde numele de pe pietre, nu ne va mai ţine nimic aici.
Ne vom întoarce cu toţii acasă.
Aşteaptă! Ceva e în neregulă.
- Ce e? - Orice căpitan ştie când vine furtuna.
Credeţi-mă, trebuie să ne adăpostim.
Fugiţi! Haideţi!
Ce rapid a trecut!
- E toată lumea în regulă? - Da, dar e ceva acolo.
Era ceva în furtuna aceea.
Mamă!
Ai visat urât?
Da, n-a fost nimic.
- Îmi pare rău, am adormit. - Mă bucur.
- Nu e un mod bun să stai de pază. - Mă descurc.
E prima oară când dormi de când m-ai salvat.
Voi dormi săptămâni după ce-l învingem pe Hades, promit.
Ăsta e semnalul, sunt pregătiţi.
- Mamă! - E totul în regulă?
Da. Doar mă bucur să te văd.
După ce termini cu îmbrăţişările, Emma, mi-ar prinde bine puţin ajutor.
Deci la asta ai lucrat toată noaptea?
E planul nostru de a-l învinge pe Hades şi a pleca?
Nişte linii strâmbe?
Liftul lui Hades este protejat de o vrajă, pe care o vom rupe cu liniile strâmbe.
Apoi, să sperăm că liftul ne va duce direct la el.
Poate avem şanse cu ajutorul elementului-surpriză.
- Sunt multe lucruri ipotetice. - E tot ce avem acum.
În regulă, să-i dăm drumul!
- S-a dus şi elementul-surpriză. - Găsim noi altceva. Facem asta mereu.
Ce-ar fi dacă...
Dacă aş putea arde numele de pe pietre?
- Cele care ne ţin aici. - Am căutat aşa o vrajă, dar nu există.
De fapt, să ştii că există. Mi-a venit într-un vis.
Ştiu că sună nebuneşte, dar îmi amintesc fiecare detaliu.
Am avea slabe şanse, dar...
Cât despre lucrurile tale ipotetice, am învăţat să nu le pun la îndoială.
- Vin cu tine. - Noi îl ducem pe Henry la apartament.
- Nu, de fapt, voi merge cu Emma. - Nu! Nu e o idee bună.
Am jurat să-l înving pe Hades şi să mă întorc.
Dacă asta e calea, mă bag!
Emma, nu m-aş certa cu mama ta.
- Crede-mă! - Mergeţi şi ne vedem la cimitir.
Ar trebui să discut cu sora mea.
Se pare că are o legătură aparte cu Hades.
- Crezi că va vorbi cu tine? - Nu ştiu, dar, dacă are o slăbiciune,
probabil e singura persoană care o cunoaşte.
Asta e chiar deprimant.
Uite unde a ajuns marele vânător Gaston, şi numai din cauza unei femei!
Nu c-aş fi în măsură să judec, crede-mă. Am avut şi eu probleme cu fetele recent.
Stăpâne Hades, ce cauţi aici?
Sunt nişte musafiri în oraş care cred că te-ar interesa.
Frumoasa cu care ai fost logodit cândva şi fiara care a răpit-o
- ...şi apoi te-a ucis. - Rumplestiltskin!
Deci Întunecatul e în sfârşit mort.
Încă nu.
Dar ce-ai zice
dacă în sfârşit te-ai putea răzbuna?
De ce vii la mine? Ţie ce-ţi iese?
În ultima vreme lucrurile s-au schimbat pe micul meu domeniu.
Ştii ce am descoperit că răsare prin tot oraşul?
- E imposibil. - Aşa ar trebui.
Fiindcă aici nu creşte nimic.
Lucrurile doar se degradează.
Nu înţeleg. Ce s-a schimbat?
Speranţa.
Mulţumită acestor nou-sosiţi, speranţa a prins rădăcini.
Iar atunci când sufletele speră, merg mai departe.
Şi nu pot permite una ca asta.
Fireşte că nu, stăpâne Hades.
Aceşti intruşi trebuie pedepsiţi.
Începând cu bărbatul care te-a ucis
şi care a îndrăznit să încalce o înţelegere făcută cu mine.
Dar cum să-l înving pe Întunecat?
Verifică săgeţile!
Cred că sunt pe măsura misiunii.
Este şansa ta să fii din nou un mare vânător.
Iar de astă dată prada ta va fi cea mai mare fiară.
Rumplestiltskin.
Mărturisesc că sunt impresionat cât de mult ai mers.
Presupun că perseverenţa ta e egalată doar de frumuseţe.
Serios? Replica asta funcţionează mereu la prima întâlnire?
- Aceasta a devenit o întâlnire? - Ştii ce voiam să spun.
Pariez că mă crezi acel Gaston din poveştile pe care le-ai auzit.
Mărturisesc că am auzit poveşti deloc măgulitoare.
Atunci, îţi cer iertare din tot sufletul.
Am un prieten, LeFou, care răspândeşte poveşti despre mine să mă facă de ruşine.
Deci nu eşti marele vânător de femei despre care am auzit atâtea?
Nu vânez decât animale sălbatice.
Viaţa mea amoroasă a fost tragic de pustie.
De fapt, mi-am petrecut toată viaţa căutând o femeie interesantă.
- Stai! - Ce e?
O fiară sălbatică.
Foarte mare, foarte aproape.
Rămâi aici!
Gaston!
Mă tem că nu voi vâna nimic.
Orice ar fi fost, a căzut în capcana asta veche.
- Imposibil! - Ce e?
Războiul e foarte aproape.
- E un căpcăun. - Poftim? Nu!
Nu au fost niciodată căpcăuni aproape de castel.
Uită-te la el! Nici nu e un adult.
E doar un copil!
Poate că s-a îndepărtat prea mult de casă.
Sau poate că tinerii sunt iscoade şi după el vine toată armata.
Trebuie să-l ducem la tatăl tău.
Poftim? Nu! Nu putem.
Dacă ducem fiinţa asta la castel, soldaţii îl vor tortura.
- Trebuie să găsim altă cale. - Nu noi decidem.
- Tot regatul ar putea fi în pericol. - Ştiu.
Şi îmi dau seama că mă cunoşti doar de o oră.
Dar, dacă ai încredere în mine, îţi promit că pot afla
ce urmăreşte acest căpcăun fără să-i faci rău.
După tine!
- E în zadar! - Mai caută!
Cărţile astea sunt pline de magie luminoasă.
Trebuie să fie ceva de folos.
Dacă vrem să facem un ceai, da.
Deci de fiecare dată când încerci ceva abject, e un succes,
dar când să-ţi foloseşti puterea să faci bine, dai greş?
Nu-mi pasă ce zicea Merlin. Să transformi întunericul în lumină e un lucru în zadar.
Să foloseşti întunericul pentru lumină, asta e posibil.
- Nu voi permite. - Atunci vom da greş.
Minunat! A fost o greşeală. Nu trebuia să vin.
Belle!
- Belle, te rog, întoarce-te! - Nu vreau să mai aud nimic, doar...
Gaston? Ce cauţi aici?
El m-a ucis. Îi voi întoarce favoarea.
Ai nevoie de mai mult de o săgeată să mă ucizi.
Asta rămâne de văzut.
Interesantă armă! Deci Hades te-a trimis?
Noi doi ne dorim acelaşi lucru. Să ne asigurăm că rămâi aici.
Opriţi-vă!
Gaston, cu toţii am avut probleme în trecut,
dar trebuie să existe o altă cale de a le rezolva.
Sunt captiv aici de ani de zile. Sufăr şi mă chinui din cauza lui.
Aşa că nu, nu pot lăsa fiara să fie liberă.
Tu l-ai ucis pe Gaston, logodnicul meu, şi nu te-ai gândit să-mi spui?
Era o căsătorie aranjată. Te ajutam.
A fost o greşeală. Mi-am lăsat din nou optimismul să-mi întunece judecata.
Ameninţarea lui e reală, să ştii.
Sunt nemuritor, dar Hades a făurit aceste săgeţi din Râul Sufletelor.
Un râu care se varsă chiar în această mare, de fapt.
Nemuritor sau nu, cu o singură zgârietură, rămân captiv în aceste ape pe veci.
Şi nu voi putea să ajut copilul.
Hades e inteligent.
L-a trimis pe Gaston fiindcă ştie că nu mă vei lăsa să-l rănesc.
Hai să-i dovedim că se înşală!
Lasă-mă să folosesc puţină magie întunecată,
doar cât să mă ocup de Gaston.
Nu, nu aşa îl vom învinge.
Vom proceda exact invers. Îl vom ajuta.
Vom avea grijă să meargă mai departe, să plece din locul ăsta infernal.
- Belle, te rog, nu merită. - Nu e vorba doar despre el.
Hook a zis că, atunci când fratele lui a mers mai departe, l-a afectat pe Hades.
L-a slăbit.
Aşadar, poate îl învingem pe Hades ajutând oamenii să meargă mai departe.
Această vrajă a mers în visul meu. Acum trebuie să o fac să devină realitate.
Emma, aşteaptă!
Orice căpitan bun ştie când vine furtuna şi trebuie să ne adăpostim.
- De ce ai spus asta? - E în regulă, iubito.
- E o furtună. Am văzut mai rău. - Nu trebuia să vă aduc.
Visul meu nu era doar un vis! Exact aşa s-a întâmplat.
Swan, putem vorbi mai târziu? Acum trebuie să ne adăpostim.
Ia te uită! Cea mai rapidă furtună.
- Poate că visul devine frumos. - Nu despre furtună îmi făceam griji.
În vis, ciclonul a adus un monstru.
- Ce fel de monstru? - De genul ăsta.
- Merg să mă uit. - Nu!
- Mamă, crede-mă, nu te pot lăsa să mergi. - Bine. Emma, a fost visul tău.
Spune-ne... Ce facem acum?
Fugim.
Vrei să-ţi ţin de urât?
- Ce face fiica mea? - E în siguranţă.
E ascunsă în pădure cu Robin Hood.
Hades nu îi va găsi niciodată.
În cele din urmă o va găsi. Când vrea ceva, nu renunţă niciodată.
- Şi tu de unde ştii asta? - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Zelena, măcar o dată în viaţa noastră,
am putea încerca să ne purtăm ca două surori.
Ce s-a întâmplat între tine şi Hades?
S-a îndrăgostit de mine.
Ştiu, e complet ridicol. Ideea că m-ar putea iubi cineva...
Şi tu îl iubeşti?
Îmi închipui cât îţi e de greu, dar îl cunoşti pe Hades.
El e cel care ne ţine pe toţi aici.
Aşa că trebuie să ştiu care e slăbiciunea lui.
Deci nu m-ai vizitat fiindcă îţi făceai griji.
- Avea de-a face cu Hades. - Nu, era şi una, şi alta.
Îmi pare rău că nu-ţi pot oferi mai mult.
Dar, din câte ştiu, eu sunt singura lui slăbiciune.
Bun, ştiu că pare puţin sinistru, dar ar trebui să fim în siguranţă aici.
Eşti sigură?
Ce-o fi şi de ce ne urmăreşte?
- Nu ştiu. Dacă se apropie, pot să trag. - Nu poţi ieşi acolo.
Emma, de ce te temi? Am mai văzut monştri.
Visul meu devine realitate.
Şi există un lucru pe care nu ţi l-am spus.
Ai murit.
Belle, nu aşa afli ce treabă neterminată are.
- Ştiu eu care e: să mă ucidă. - Nu accept asta.
Nu poţi judeca pe cineva fără a-i şti povestea.
Uite dulapul lui Gaston!
Îl poţi deschide cu magie?
Fireşte că pot. Dar eşti sigură că vrei?
Normal. De ce nu aş fi?
Să-mi folosesc puterea ca să fur bunul altcuiva nu e magie întunecată?
Nu e o crimă. Doar deschidem un dulap.
Deci tu judeci când scopul scuză mijloacele, înţeleg.
Cum spuneam, totul ţine de cum priveşti lucrurile.
Mulţumesc.
CHIPEŞUL EI EROU
Asta!
Eu sunt treaba lui neterminată.
O să-l aştept, ar trebui să pleci.
Crede-mă, mă pot înţelege cu el.
Uite! L-am găsit.
Un inventar alfabetic al antichităţilor magice.
- Pare cam stufos. - Nu, e o carte minunată.
Aici sunt consemnate toate obiectele magice din regat.
Crezi că vom afla ce vrea căpcăunul?
Sunt sigură. De aceea păstrează mama arhivele astea, pentru urgenţe ca asta.
Mama ta trebuie să fie o femeie pe cinste.
Dacă a crescut o fiică atât de înflăcărată.
Ei bine, ea m-a învăţat să iubesc cărţile.
Începând cu asta.
Chipeşul ei erou.
Interesant! N-aş fi crezut că-ţi plac cărţile de dragoste.
Nu! Nu, asta nu e aşa.
Cartea asta e despre compasiune şi iertare.
Lucrurile care definesc cu adevărat un erou.
Ţi-o dau ţie, dacă vrei.
Dacă este cartea ta preferată, voi citi fiecare cuvânt.
De două ori.
Fiindcă am sentimentul că am găsit în sfârşit o femeie interesantă.
Aşteaptă, priveşte!
Asta ne trebuie.
Oglinda Sufletelor.
Scrie aşa: "Dacă cineva are ceva rău în suflet,
el se va reflecta în oglindă.
- Ochii săi vor străluci de foc demonic." - Deci, dacă nu vedem niciun foc...
Căpcăunul nu ne vrea răul.
Oglinda asta e cam la o oră distanţă. Pot să plec acum.
Bine. Tu du-te după oglindă, iar eu voi păzi căpcăunul.
Dar promite-mi că, dacă această fiinţă nu e nevinovată,
vei veni cu tatăl şi cu cavalerii.
Promit.
Şi ne vom vedea curând.
Gaston, tu eşti?
Nu eşti deloc pe-aproape.
Ce vrei de la mine?
Pe lângă bebeluşul din pântecele tău, vrei să spui?
Relaxează-te! Nu vă voi face rău niciunuia.
De fapt, aş vrea să ajut.
Ce-ai zice să facem o înţelegere?
M-am căsătorit cu un bărbat care face târguri. Ştiu ce înseamnă asta.
Nu mă interesează.
Cum obişnuia să spună tatăl tău?
"Nu judeca pe cineva înainte să-i ştii toată povestea."
- De unde ştiai asta? - Ştiu multe lucruri.
E avantajul slujbei. Îl ajuţi pe Gaston să meargă mai departe.
Şi ce dacă fac asta?
Să spunem că-mi place acest mic conflict dintre Gaston şi Rumple
şi vreau ca el să continue.
Şi ce ai putea tu să-mi oferi?
Nu mare lucru.
Doar lucrul pe care ţi-l doreşti cel mai mult pe lumea asta.
Copilaşul tău.
Acum ţi-am atras atenţia, nu-i aşa?
Ascult.
Isteaţă fată!
Fiindcă ăsta e cel mai uşor târg din lume.
Trebuie doar să-l laşi pe Rumplestiltskin să-l înfrunte pe Gaston.
Dacă unul dintre ei îl aruncă pe celălalt în Râul Sufletelor,
copilul tău nu va mai fi o ţintă.
Nu.
Am jurat că-l ajut să meargă mai departe şi aşa voi face.
Ce sentiment frumos!
Dar îţi spun eu că dragostea te împinge la lucruri nebuneşti.
Pun pariu că, dacă e în pericol copilul tău, eşti în stare de...
orice.
Anunţă-mă dacă te răzgândeşti!
Cred că monstrul ăla a plecat.
Iartă-mă, scumpo!
Mă bucur că ai reflexe mai bune decât stilul vestimentar.
Ce zi interesantă s-a dovedit a fi!
- Ce căutaţi toţi în tainiţa mea? - O chestie cu colţi a vrut să ne ucidă.
Şi, în loc să luptaţi, vă ascundeţi?
Am văzut acelaşi monstru în visul meu.
- Iar în cele din urmă... - M-a ucis. Aşa că...
Am crezut că e un mesaj sau un fel de viziune din viitor.
A fost un vis. Doar nu se va întâmpla.
Poate că acest vis nu are legătură doar cu monstrul.
Trebuie să-ţi rezolvi anumite probleme.
Nu am nicio problemă.
Oricât mi-ar fi de greu, trebuie să fiu de acord cu Regina.
Emma, ce se petrece?
Poate că simt că am dezamăgit pe toată lumea.
Ai dezamăgit? M-ai salvat.
Dar suntem captivi pe Tărâmul Morţilor.
De ce-oi fi adus pe toată lumea aici? L-am adus până şi pe Henry.
A fost un plan groaznic.
Ar fi trebuit să fac asta singură.
Acum mi-e frică mereu că va muri cineva şi va fi vina mea.
Şi nu mă voi ierta niciodată.
Emma, nu ai obligat pe niciunul dintre noi să vină aici.
Cu toţii am vrut să venim cu tine.
Ştiam că avea să fie greu. Aşa e mereu, dar unele lucruri merită.
Iubirea merită.
Dacă vrei să plecăm acasă, să facem ce merge.
Să înfruntăm monstrul ăsta împreună!
Presupun că fiecare fiară are slăbiciunea ei.
Deci chiar l-ai ucide, dacă ai avea ocazia?
Nu eram sigură că eşti în stare de asta.
E în zadar, Belle.
- Unde e Rumplestiltskin? - Gaston, te rog!
- Termină cu asta! - Nu pot!
Să-l văd mort e singurul lucru de care îmi mai pasă.
Eşti sigur de asta?
Mi-ai umblat în dulap?
Gaston, vreau să te ajut să mergi mai departe.
Dacă mai ai cartea asta, probabil că înseamnă ceva pentru tine.
- Fireşte că înseamnă. - Fiindcă eu ţi-am dăruit-o?
Eu sunt treaba ta neterminată?
Crezi că am cartea asta fiindcă îmi place?
Am încercat să o arunc de o sută, nu, de o mie de ori.
Mereu reapare. Face parte din pedeapsa mea de aici.
- Nu înţeleg. - Cartea îmi aminteşte de ce am murit.
Fiindcă tu m-ai făcut slab!
Poftim? Eu?
Trebuia să fi pornit cu o armată după Rumplestiltskin,
dar am zis să-ţi urmez exemplul.
Am încercat să fac ce e corect, dar cartea aia se înşală.
Să fii erou nu înseamnă să dovedeşti compasiune şi iertare.
Înseamnă să ai putere.
Să faci orice ca să-nvingi duşmanul.
Rumple nici măcar nu e duşmanul adevărat, Hades e.
De ce îl aperi pe Rumple?
Te-a răpit şi te-a transformat într-o servitoare.
- Şi tu ar trebui să-l vrei mort. - Nu vreau asta.
De ce nu?
E soţul meu.
Belle cea bună...
Ai avut dintotdeauna o slăbiciune pentru monştri.
Gaston e cu ochii pe căpcăun.
Această oglindă ne va arăta adevăratele sale intenţii.
Vezi, tată? Ochii nu mint.
Mă rog să ai dreptate, Belle.
Gaston? Gaston!
Eşti teafăr?
- Se pare că mai am toate membrele. - Ce-ai păţit?
Căpcăunul scăpase când am ajuns.
- Îmi pregătise o ambuscadă. - Atunci, ai noroc că eşti în viaţă.
Îmi pare nespus de rău! E numai vina mea.
E în regulă, Belle.
Să te văd îngrijorată face totul să merite.
Voi doi aţi avut parte de o primă zi interesantă.
Întoarceţi-vă la castel!
Adun soldaţii şi vânăm căpcăunul
- ...până să facă rău. - Nu.
Căpcăunul a vrut să mă ucidă, i-aş întoarce favoarea.
Dacă îmi permiteţi, aş vrea să conduc grupul de vânătoare.
Eşti un tânăr curajos. Dacă te simţi în stare, vânătoarea îţi aparţine.
Atunci vin şi eu. Mai există o şansă să folosesc oglinda.
Pentru ce? Ştim că acest căpcăun e un monstru.
- Poate că doar se apăra. - Iart-o, Gaston!
Moşteneşte idealismul mamei sale.
Tată, trebuie să ştim adevărul înainte de a-i face rău.
Du-te acasă, Belle! Aşa e cel mai bine.
Belle, va fi în regulă. Îţi promit.
- Ce fel de înţelegere? - Nu contează, fiindcă am refuzat.
Îţi zice un om care asta face, contează mult.
- Care era târgul, Belle? - Dacă-ţi spun, îmi promiţi ceva.
Trebuie să-mi promiţi că nu-i vei face rău lui Gaston.
- Orice ai afla. - Belle, poţi să ai încredere în mine.
Bine. A spus că, dacă vă las pe tine şi pe Gaston să vă luptaţi,
iar unul dintre voi ajunge în Râul Sufletelor,
rupe contractul pentru copilul nostru.
- Iar tu l-ai refuzat. - Da.
Am greşit o dată faţă de Gaston, dar pot îndrepta situaţia.
Ce spunea Merlin despre un bărbat care controlează întunericul pentru bine?
Chiar vreau să fiu acel bărbat pentru tine.
Cu adevărat. Numai că nu astăzi.
- Ce e? Ce s-a întâmplat? - Urmele căpcăunului s-au oprit.
Pregătiţi armele!
Acolo!
Nu-l lăsaţi să scape!
Problema la căpcăuni e că trebuie să-i nimereşti fix în ochi.
Nu!
Ce faci? Nu te apropia de el!
Nu-l poţi omorî fără a afla adevărul.
A încercat să mă ucidă, iar asta e tot ce trebuie să ştiu.
Nu!
E rănit. Ce a păţit?
Gaston!
Tu!
Tu ai făcut asta, nu?
Ai torturat căpcăunul cât am fost plecată. De aceea te-a atacat.
Nu am nevoie de o oglindă fermecată ca să recunosc un monstru.
Încerc să apăr acest regat. Dă-te la o parte!
Această fiinţă nu e un monstru ca tine.
Dacă vrei să-l împuşti, va trebui să mă împuşti mai întâi pe mine.
Astă-seară ai luat o decizie esenţială.
Pentru binele tuturor, sper să fie cea corectă.
Răzbunarea e o treabă complicată.
Rareori se termină cu bine. Asta, fireşte, nu şi în cazul meu.
Iar acum vei rămâne captiv o veşnicie în aceste ape.
Poate că mă vei distruge,
dar vei rămâne întotdeauna o fiară.
N-am nicio problemă cu asta. Vezi tu, asta e partea amuzantă.
Rumple, opreşte-te!
Te rog, pentru tot ce am împărtăşit.
Lasă-mă să-ţi spun un lucru înainte să faci asta.
Bine, Belle, ce e?
Voiam doar să-ţi spun că am ştiut mereu cine eşti cu adevărat.
De aceea te iubesc.
Dar mai ştiu şi cine sunt eu şi nu te pot lăsa să-i faci rău.
De fapt, îţi poruncesc să nu o faci.
Belle, faci o mare greşeală.
- Eşti în regulă? - Voi fi.
Ce? Nu!
Nu!
- S-a întâmplat, Belle. - Ce anume?
Ţinuturile de est au fost invadate.
Vin căpcăunii. Începe războiul.
Şi mă învinovăţeşti pe mine.
- Nu vina contează acum. - Am făcut ce trebuia.
- A fost un capriciu nesăbuit. - Nu, altfel nu m-aş fi putut suporta.
- Iar acum suntem în război. - Poate că abuzurile noastre
la adresa copiilor lor au pornit conflictul, nu gestul meu de clemenţă.
Motivele nu mai contează.
Însă contează faptul că trebuie să facem orice e nevoie ca să salvăm regatul.
Îmi pare rău, tată. Îmi pare rău că s-a ajuns la asta.
Şi mie îmi pare rău. Armata noastră nu e pe măsura armatei lor.
- Ce ne vom face? - Regatul lui Gaston.
Armata lor ne poate oferi sorţi de izbândă.
Crezi că ne-ar ajuta?
Cu puţină diplomaţie, poate că da.
- Vrei ca eu să... - Încă te vrea de soţie, Belle.
Ar putea pune capăt războiului.
Ai fi eroina noastră.
Belle!
Ţi-a dat tatăl tău vestea cea bună?
Regatele se vor uni şi vom scăpa de ameninţare.
Şi într-o bună zi vei domni peste un regat mai mare decât au existat vreodată.
Vom domni unul alături de celălalt.
Dacă vei accepta să-mi fii regină.
Accept.
Ce am făcut?
Cred că aveai dreptate. Întunericul va birui mereu.
Îmi pare foarte rău, Belle.
Nu voiam să păţeşti una ca asta.
Dar m-ai salvat pe mine şi ne-ai salvat şi copilul.
De fapt, nu tocmai.
Scuze că întrerup această frumoasă scenă domestică,
dar copilul vostru îmi aparţine încă mie.
Nu, aveam o înţelegere. Gaston a căzut în mare.
Am zis că voi anula contractul dacă Gaston sau Rumple îl aruncă pe celălalt în apă.
Dar, de vreme ce Belle a făcut asta,
- ...o surpriză amuzantă, târgul pică. - Nu.
Îmi voi elibera copilul de tine, monstru ce eşti!
Eu? Tu eşti cea care şi-a condamnat fostul iubit la osândă veşnică.
Nu-l asculta, Belle! Aşa a vrut el să se întâmple.
De ce?
- De ce m-ai împins să fac asta? - Am motivele mele.
Aşa floare frumoasă mai zic şi eu!
Impregnată cu parfumul meu preferat, cel de deznădejde.
Nu am comandat nimic.
E aproape. Fiţi cu ochii în patru!
Acolo!
Frumoasă lovitură!
Aşteptaţi! Poate fi în viaţă.
Emma, stai! Nu-l omorî!
Visul tău era o viziune, dar nu despre salvarea mea.
Ci despre găsirea ei.
Scufiţă? Scufiţă!