Din episoadele anterioare...
Tremurul e însoţit de vedenii. Voi muri.
Mi-e greu să ascund asta de familia mea.
Fericirea de acum e o iluzie.
Vreau să înţelegi că nu ai niciun rost pe lume.
Dacă tu ieşi de pe tabla de şah, toate piesele se vor prăbuşi.
Credeam că eşti altfel.
Sunt sora pe care ţi-o doreşti, Zelena. Nu te mulţumeşti cu puţin.
Sunt Shirin, asistenta ta.
-Nu voi renunţa la căutarea lui Aladdin. -Îl vom găsi, Jasmine.
CAPITALA REGATULUI AGRABAH
CU MULŢI ANI ÎN URMĂ...
În genunchi, netrebnicule!
Jos!
Sultanul nu rabdă hoţi în Agrabah.
Şi, mai important, nici eu.
Oraşul nostru e copleşit.
Paraziţilor! Sunteţi nişte şobolani ordinari.
Acum arătaţi aşa cum trebuie.
Eşti aşa de îndrăzneţ cum se spune?
Îndrăzneţ? Nu. Lucrez la brutărie şi sunt în întârziere.
-Trebuie să pun drojdia... -Nu eşti brutar.
-Adevărul e că... -Nici nu ştii să minţi.
Fii pe pace, nu vreau să te dau în vileag. Vreau să te tocmesc, Aladdin.
Sunt dezavantajat, nu te cunosc. Cine eşti?
Eşti prinţesa. Jasmine.
Ce cauţi aici? N-ar trebui să fii la palat?
Nu mai pot suferi palatul
de când Jafar a devenit sfetnicul tatălui meu, sultanul. E un despot.
Profită de bunătatea tatei şi distruge Agrabah din interior.
Înfometează oamenii şi îi judecă nemilos
chiar dacă ei fură doar un codru de pâine pentru copii.
De aceea am venit la tine.
-Vrei să fur pâine? -Nu. Ajută-mă să-l înving pe Jafar.
Să-l învingi pe Jafar?
Poate n-ai văzut ce-a făcut.
A transformat oamenii în şobolani. Are puteri magice.
Te rog! Numai tu l-ai putea înfrunta.
Am nevoie de ajutorul tău. Agrabah, de asemenea.
Îmi pare rău, prinţesă, mă ajut doar pe mine.
-Caută în buzunar. -Ce?
Uită-te!
Scarabeul de aur din Agrabah. Una din marile comori regale.
-Nu accept, oricât mi-ai plăti. -Nu ai înţeles. Asta nu e plată.
A dispărut!
-Scarabeul regal! Hoţule! -Bine, gata!
Accept.
-Ce furăm? -Nimic deosebit.
Doar cel mai puternic obiect magic. O armă numită "Diamantul brut".
Grozav.
Emma, nu cred că alergatul după o pasăre e o formă utilă de psihoterapie.
Data trecută m-a dus la Oracol, care ştie ce-i cu vedeniile.
-Ea spune că ştie, dar eu te pot ajuta. -Aici nu e vorba de vise.
Emma, ce facem acum e opusul psihoterapiei corecte.
-Făceam progrese. -Nu cred. Mâna tot tremură.
Şi vedeniile tot mă bântuie, în ciuda şedinţelor cu tine.
Aşa că gata cu vorbitul. Azi acţionăm.
E cineva?
Bună!
Hei...
Nu! Ea e...
Cred că da.
Cine ar face aşa ceva...
Stai!
Hei!
Opreşte-te!
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Deci Shirin nu voia doar să fie profesoară.
Poate nici nu e ăsta numele ei real. Hai să aflăm.
Să discutăm.
Cine eşti de fapt, Shirin? Ce cauţi aici?
Lasă-ne să te ajutăm. Spune-ne cine eşti.
Eu... Nu pot să vă spun.
Am fost nevoită să-mi ascund identitatea mulţi ani.
În Ţinutul poveştilor nespuse, Hyde putea folosi asta împotriva mea.
Hyde e mort.
-Serios? -Da, nu mai ai de ce să te temi.
Sunt Prinţesa Jasmine din Agrabah.
Şi vă jur că nu sunt vinovată de crima aceasta.
Te cred.
-Serios? -Am un fel de superputere.
-Atunci cine e ucigaşul? -N-am nicio idee.
Fata aceea îmi era prietenă.
Mă ajuta să găsesc un bărbat la care am ţinut acum multă vreme.
Aladdin?
-Îl cunoşti? -Nu, dar am văzut filmul.
E o chestie din lumea asta... Dar unde e?
Ce n-aş da să ştiu! A fost un om deosebit.
A fost Salvatorul.
-Ce? -Ce?
A sosit doctorul. Era şi timpul!
-Ce vrei? -Să vorbim despre Emma Swan.
Ştii că nu pot vorbi despre pacienţi.
Cred că vei face o excepţie pentru mine.
Dl Hyde, înainte de moartea sa prematură,
mi-a spus că Oracolul i-a arătat Emmei viziuni ale viitorului.
Cum Oracolul n-a vrut să-mi spună nimic...
Deci tu ai ucis-o.
Dacă asta te miră, înseamnă că nu te pricepi la oameni.
Nu-i prea bine pentru un psihiatru.
Fiindcă Oracolul nu mai e, am nevoie de informaţii.
Iar tu, Greiere, eşti singura mea sursă.
Nu mai ştii ce echipă bună făceam?
Hai să colaborăm din nou, în amintirea vremurilor bune.
-Nu. -Am ştiut dintotdeauna că ai conştiinţă.
Spune-mi: îţi creşte şi coloana vertebrală?
Nu contează.
Dacă nu-mi spui despre viziunile Emmei, o voi întreba direct pe ea.
La culcare...
Aşa.
Ce naiba...
De parcă n-am nimic mai bun de făcut decât să-i păzesc victimele.
Dă-mi drumul, te rog!
Oricât de malefică e sora mea, ştiu că face totul cu un motiv.
Nu trebuie s-o asculţi! Fă ce crezi tu că e bine.
Nu-i nevoie să stai în umbra nimănui.
Mă psihanalizezi cumva?
Da, mă psihanalizezi.
Am destule de făcut. Nu-mi trebuie încă un bebe de îngrijit.
Emma, trebuie să discutăm.
Nu ţin minte să fi programat încă o şedinţă. Mă înşel?
Nu, dar m-am tot gândit la problema ta, nu-mi dă pace.
Cred că trebuie să mai vorbim despre vedenia aceea.
Nu cred că mai e nevoie. S-a schimbat situaţia.
Da?
Da, mai e un Salvator, unul de dinaintea mea. Şi e în viaţă.
-Cum? Alt Salvator? -Da, Aladdin.
Din O mie şi una de nopţi. Aladdin a supravieţuit.
Dacă el e teafăr, poate că viziunea nu are importanţă.
Poate că nu toţi salvatorii mor.
E bine că nu le-am spus alor mei, fiindcă nu era nimic de spus.
Pa!
Diamantul acesta brut e bijuterie sau armă?
Vei afla tot ce trebuie când ajungem la Peştera Minunilor.
Peştera Minunilor?
-Poveştile spun că acolo se află. -Poveşti?
Călătoria noastră se bazează pe poveşti?
Mă plictiseam şi aveam multe cărţi, aşa că am citit.
Peştera asta zici că are mai multe minuni, nu doar una?
Oricât de stupid sună numele, minunile pot fi profitabile.
-Nu mergem să vânăm comori. -Ba exact asta facem.
Ceea ce facem noi e foarte serios. Nu te mai gândi doar la tine.
Înălţimea-Ta e critică.
Aş fi putut să huzuresc la palat, chiar dacă e Jafar acolo.
Dar iată-mă aici, încercând să fac lumea mai bună.
Sper că ştii că lumea suferă de mult.
-Poftim? -Nu sunt toate din vina lui Jafar.
De atâta stat închisă între zidurile palatului,
înconjurată de cărţi, nu mai vezi.
-Ce să văd? -Capitala suferă de mult.
Dar tu ai decis să fii eroină doar când a fost lovită familia ta, nu?
-Mai bine mai târziu decât niciodată. -Da.
Niciunul dintre noi doi nu are stofă de erou.
Oi fi eu un şobolan egoist, dar tu eşti o prinţesă egoistă.
Măcar fac ceva acum. Tu ce faci? Doar te vaiţi.
Da... Sunt un şobolan egoist.
Le-am furat de la o tarabă.
Îl vrei?
Mulţumesc.
Bănuiesc că asta e. Doar n-o fi o hazna în formă de tigru.
Într-adevăr. Peştera Minunilor.
Atunci...
Ai grijă, prinţesă.
Şi acum ce facem?
Credeam că eşti hoţ. Nu poţi intra prin efracţie?
Bine...
-M-am prins. -Da?
Ne inspirăm din poveştile tale.
Ai citit vreodată Ali Baba ? Eşti pregătită?
Sesam, deschide-te!
Poveştile nu-s bune de nimic.
După tine, prinţesă.
-Ce e? -Nu ştim cum să-l găsim pe Aladdin.
Am încercat o vrajă de aflare, n-a mers. Nu avea nimic al lui. Totul era furat.
-Şi? Ne dăm bătuţi? -Nu, dar stăm cam prost.
Deci s-ar putea să nu-l găsim pe Aladdin.
Înseamnă că nu mai ai pretexte, Emma.
-M-ai urmărit? -Da. Adică...
Nu puteam să plec ştiind că te vei minţi în continuare pe tine şi pe ai tăi.
-Ce se întâmplă? -Emma are un secret.
-Archie... -Nu, continuă.
-Killian! -Emma, dacă el crede că ajută...
-Greierele te-a sprijinit mereu. -Te rog, mamă.
Am...
Am viziuni din viitorul meu, cred. Şi îmi tremură mâna.
În vedenia aceea, mor.
Hyde spunea că toţi salvatorii mor.
Aladdin a fost şi el Salvator. M-am gândit că, dacă-l găsesc în viaţă...
M-ar ajuta să-mi ocolesc soarta.
Deci ne-ai minţit?
-N-ai încredere? -Nu ţii secrete faţă de familie!
-Cine te ucide în vedenie? -De ce nu ne-ai spus?
Deci eu nu sunt acolo?
Silueta cu glugă mă ucide în timp ce lupt să-i apăr pe toţi.
-Dar tu nu eşti acolo. -Unde crezi că sunt?
Moartă?
Sau eu sunt silueta cu glugă?
Nu te supăra, Regina. E o vedenie, nu un vis.
Nu e de vină subconştientul meu.
Voi găsi altă cale să dăm de urma lui Aladdin.
Dacă nu voi fi utilă în viitor, măcar să fac ce pot acum. Dă-mi o oră.
Ne vedem la tainiţa mea? Mă descurc.
-E adevărat? -Ce anume?
-Aladdin e mort? -Nu ştiu.
Priveşte!
Doreşti un scăunel din diamant?
Nu! Are capcane.
-O ridici de aici şi... -Explodează.
Nu se poate pune o greutate aici, e prea îngustă.
Să găsesc ceva care... Asta e numai bună.
Aşa...
Eşti isteţ.
Doamna mea, îţi prezint Diamantul...
La pământ!
-Ce-a fost asta? -Magie.
Ai puteri magice.
Ai ştiut că se va întâmpla asta?
N-am ştiut că va cădea coloana pe noi, dar am bănuit ceva.
Iar tu mi-ai dovedit că era adevărat.
-Ce am dovedit? -Nu era acela Diamantul brut.
Tu eşti. Tu eşti arma.
Îl poţi înfrunta pe Jafar şi îl poţi învinge.
Vei fi Salvatorul din Agrabah.
Hei! Poţi să te joci pe Xbox dacă vrei.
Sau orice altceva ajută.
-Îmi pare rău pentru deranj. -Nu e cazul.
Ştiu că suferi din cauza pierderii lui Aladdin.
Îmi pare rău pentru asta.
Cel mai rău e faptul că a fi Salvator e o condamnare la moarte.
Şi că, într-o peşteră din Agrabah, eu l-am pus să meargă pe drumul acesta.
Şi eu la fel, cu mama.
Am adus-o aici ca să spulbere un blestem. Înainte, îşi vedea de viaţă.
La fel şi Aladdin.
Poate că Hyde se înşela când vorbea despre moartea salvatorilor.
Sper că da, spre binele tău şi al meu.
Trebuia să fi fost sinceră.
Dar n-am minţit. Nu v-am spus pentru că m-am speriat.
Tocmai atunci trebuie să vorbeşti cu mama ta.
-Mă poţi ierta? -Sigur că te iert. Suntem părinţii tăi.
Întotdeauna te vom ierta. Dar cum rămâne cu el?
Încercaţi să construiţi ceva împreună.
Eu şi tatăl tău nu suntem perfecţi, dar nu avem secrete unul faţă de celălalt.
Era Leroy. Avea şedinţă cu Archie, dar Greierele nu s-a dus.
-A plecat de mult, trebuia să ajungă. -N-a fost Archie.
Regina cea Rea l-a luat ostatic.
Leagăn-o în continuare, îi place.
Şi, spre binele tău, te sfătuiesc s-o amuzi cu strâmbături.
-Era şi timpul! -Bine că eşti aici. Ce zi am avut!
-Mersi că l-ai păzit. -Nici măcar nu m-ai rugat.
Puteam s-o sun pe Regina şi să-l eliberez.
Aşa e. Ai fi putut, dar n-ai făcut-o.
Ştii ceva, surioară? Ştiu exact ce-ţi trebuie. Vino cu mine.
-Cum să vin cu tine? Şi Robin? -Avem bona perfectă.
Dacă moare copilul, mori şi tu.
Ai văzut?
Aruncă o vrajă de hotar peste magherniţa asta,
ca să stea şobolanii înăuntru, şi vino.
Sora ta cea mică îţi va face o bucurie.
SALON COSMETIC "TREI URŞI"
-Ai văzut noua tunsoare a lui Gold? -Da, m-am ciocnit azi de el.
Arată bine, nu?
Îi merge mai bine de când a scăpat de tocilara cea aiurită.
Tu şi Întunecatul aţi făcut...
-Dar tu? -Doamne, nu!
Nu.
Dar am încercat odată, în zilele mele păcătoase.
Zilele acelea pot reînvia.
Ce te reţine acum?
Oare nu asta ţi-ai dorit mereu? O familie care să te înţeleagă?
Care să te aleagă pe tine?
Regina şi ceilalţi doar te tolerează. Vor să-ţi abandonezi talentele.
Însă eu te aleg tocmai pentru că eşti vicleană.
-Dar dacă fiica mea mă va respinge? -Te înţeleg, să ştii.
Nu uita că eu l-am minţit zece ani pe Henry despre cine eram de fapt.
Credeam că, dacă mă vede aşa cum sunt, mă va respinge.
-Şi nu s-a întâmplat aşa? -Ba da, din cauză că l-am minţit.
Nu i-am oferit ocazia să mă accepte aşa cum sunt.
Dar tu, Zelena...
Eşti puternică şi vicleană.
Însă fiica ta nu te va accepta aşa cum eşti
dacă nu te accepţi tu mai întâi.
Şi cine ştie...
Poate că va fi şi ea la fel de minunat de vicleană ca tine.
Ai şters-o cam repede.
-Scuze, dar încerc să-ţi salvez viaţa. -Corect.
-Ce face Henry? Dar tu? -Nerăbdătoare să terminăm cu asta.
-Ce prepari în mojarul ăsta de coşmar? -O vrajă de aflare mai specială.
Credeam că Aladdin avea doar obiecte furate.
Aşa credeam şi eu, dar mi-am dat seama de ceva.
Singurul lucru pe care nu l-a furat Aladdin sunt puterile lui.
Poţiunea aceasta face conexiuni magice.
-Leagă puterile a doi salvatori. -Eu şi Aladdin.
Mai trebuie doar să bei. Hai să-l găsim pe Aladdin.
Deci ai ştiut?
Ai ştiut de la început şi n-ai spus nimic?
-M-ai fi crezut? -Sigur că nu.
-Vreau să rămân singur. -Cum doreşti.
Dar, înainte să plec... Scarabeul a fost dăruit familiei mele
de oamenii din Agrabah, cu multe generaţii în urmă,
drept mulţumire pentru eliberarea regatului de întuneric.
E un scarabeu-erou şi acum îţi aparţine.
Chiar dacă tu nu crezi în tine, eu cred.
Bună, Aladdin! Cum e să fii Salvatorul?
E bine, pentru că am şansa să te înving. Nu face asta parte din datoria mea?
Ba da, poate. Dar ce se întâmplă după aceea?
-Trăiesc fericit până la bătrâneţe? -Nu tocmai.
Vrei să vezi ce se va întâmpla cu planul tău eroic?
Asta nu e pasăre obişnuită, ci un fel de oracol.
Ce-ţi arată acum sunt întâmplări viitoare.
Nu sunt prea vesele, nu? Moartea îi aşteaptă pe toţi salvatorii.
-Pot să schimb ceva? -Viitorul tău nu e încă bătut în cuie.
Îţi poţi schimba destinul cu asta.
A fost a celor trei zeiţe ale sorţii.
Foarfeca asta poate tăia urzeala destinului.
Vei rămâne în viaţă şi nu vei mai fi Salvator.
Dar nu voi avea nicio putere magică?
Vei trăi în schimb o viaţă lungă şi prosperă.
Toate comorile din Peştera Minunilor pot fi ale tale.
Ai spus-o chiar tu, Aladdin.
Nu ai cerut tu să fii Salvator.
Când vei fi liber, îţi vei putea cumpăra un alt titlu.
Nu sună mai bine "Prinţul Aladdin" decât "Salvatorul mort"?
Tată? Eşti aici? Tată!
Draga mea Jasmine. Ai văzut noul meu castel?
N-avem timp de jocuri, tată. Trebuie să te duc într-un loc sigur.
Se va da o mare bătălie.
-Dar e pace în Agrabah. -Agrabah e pe moarte.
Ştiu că acum nu vezi asta, dar Jafar ne-a sfâşiat regatul.
Am găsit un Salvator care să-l învingă.
Să-l învingă pe Marele Vizir? Îmi sună a trădare.
Nu-l asculta, tată. Jafar îţi stăpâneşte mintea.
Ai dreptate.
Deci pot să fac ce vreau cu tine.
Nu te apropia! Salvatorul va sosi curând.
Te gândeşti la Aladdin?
Hoţul cu inimă de aur? Sau cu inimă împătimită după aur?
-Nu-l cunoşti! -Ba încă cum!
Salvatorul tău a luat aurul şi a fugit.
Acum, doar tu mai stai între mine şi tron.
N-aş fi aşa de sigur!
-Mai bine ai fi folosit foarfeca. -Tot ce se poate.
Dar sunt Salvatorul, indiferent ce preţ voi plăti.
Vorbeşti ca un hoţ, care n-a plătit pentru nimic în viaţa lui.
Dar vei plăti.
Cândva, vei înţelege că azi nu ai repurtat o victorie.
-Jasmine, eşti teafără? -Da.
-Nu credeam că... -Ce anume?
-Am exagerat cu covorul? -Nu.
-Credeam că ne-ai abandonat. -Da.
Ca să fiu sincer, a fost cât pe ce.
-Şi cum de te-ai răzgândit? -M-am gândit la tine.
Jasmine? Cine-i tânărul acesta?
Şi ce caută castelul de jucărie în sala tronului?
Sunt un prieten al fiicei Înălţimii Tale.
Voiam să-i înapoiez ceva ce a pierdut.
Păstrează-l. E al tău de-acum.
Ca să-ţi aduci aminte mereu că ai o prietenă care crede în tine.
Ne apropiem. Parcă am fi conectaţi.
Pe aici.
-Acesta e locul. E aici. -Aici?
Suntem chiar sub cimitir şi asta e un fel de...
Criptă. E o criptă.
Nu se poate să fie aici Aladdin. Ai greşit undeva!
Nu cred.
Nu vrei să aşteptăm afară până caută ei?
Nu. Dă-mi o lanternă.
Jasmine?
Ai avut dreptate. E aici.
Eşti sigură că e Aladdin?
Da.
Îmi pare rău...
Mamă! Asta înseamnă că...?
Nu ştiu. Aş vrea să rămân singură câteva clipe.
-Mamă? -Puştiule...
-Am zis că vreau să rămân singură. -Ştiu, dar...
-Iartă-mă! -De ce?
E numai vina mea.
Poftim? Ce tot spui?
Dacă nu ţi-aş fi bătut la uşă, dacă nu te-aş fi adus la Storybrooke,
nu s-ar fi întâmplat nimic din toate astea.
-Te-am forţat să devii Salvatoarea. -Nu m-ai forţat cu nimic.
-M-ai ajutat să am credinţă. -Credinţa nu va schimba viitorul.
Poate că nu. Dar mi-a oferit o familie şi m-a făcut mamă.
Adevărata magie din viaţa mea eşti tu.
De-aş putea da timpul înapoi, n-aş schimba nimic.
-Dar nu e drept. -Puştiule...
Să nu ne facem griji pentru finalul acestei poveşti.
Finalurile nu sunt plăcute.
Să ne bucurăm de partea din mijloc. De drumul nostru împreună.
-E cineva acolo. -Stai în spate. Mă ocup eu.
Eşti sigură că ştii ce faci?
Aladdin?
Ca de la Salvator la Salvator: e nasol când păţeşti asta, nu?
-Cum se simte sultanul? -Şi-a revenit, datorită ţie.
Am fost ajutat, dar nu mai spune nimănui.
-Să nu-mi stric reputaţia. -Mi-am amintit ceva.
Tata insistă să-ţi alegi ceva din tezaurul regal.
Nu vreau nicio recompensă.
Cel mai mare hoţ din Agrabah refuză bogăţiile sultanului?
Reputaţia ta e în pericol, într-adevăr.
Atunci, ce îşi doreşte Salvatorul?
Doar atât, să fiu Salvator. Să salvez oameni.
Da... A sosit un şoim de dimineaţă.
Jafar a fost văzut în provinciile răsăritene.
Bun.
Vino cu mine.
-Poftim? -Facem echipă bună.
Am putea lupta împreună împotriva lui Jafar şi ţi-aş arăta lumea.
Ce spui, Prinţesă?
Nu pot.
Sunt multe de făcut aici.
Cineva mi-a spus odată că regatul meu suferă de multă vreme.
Avea dreptate.
A mai spus că sunt egoistă. Şi aici avea dreptate.
Eu nu l-aş asculta. Pare a fi un golan.
Nu ne spunem rămas-bun. Îl vei învinge pe Jafar.
Apoi, ştii unde mă găseşti.
Atunci îţi spun la revedere, Prinţesă.
Pentru o zi ploioasă sau pentru următoarea furtună,
când povara Salvatorului te va apăsa prea greu. O să-mi mulţumeşti cândva.
-Ai folosit foarfeca. -Da.
Agrabah a fost distrus.
Am fugit în Pădurea Fermecată şi m-a atins blestemul.
Ai fost în Storybrooke în tot acest timp?
Şerifii sunt ocupaţi cu salvarea lumii, n-au remarcat un hoţ de rând.
Dar nu e vina lor, hoţul e priceput.
Ai pus scarabeul aici ca să te credem mort.
Nu voiam să mă descoperiţi, într-adevăr.
Dar, după ce te-am auzit vorbind cu băiatul, nu mai puteam păstra asta.
Jasmine te caută! Trebuie să mergi la ea.
Da...
A fost prima care a crezut că pot fi mai mult decât un şobolan egoist.
Nu pot s-o privesc în ochi când va înţelege că exact asta sunt.
Şi eu am fost... sunt egoistă. Am făcut multe greşeli.
Dar am găsit oameni care-mi dau forţă şi ţin la mine,
aşa cum ţine la tine Jasmine, se vede foarte limpede.
Poate că adevărata greşeală e că n-ai împărţit povara Salvatorului.
Povestea noastră n-a început.
-Voi doi nu aţi... Dar în film... -Mereu ne chema datoria.
Niciodată nu e prea târziu.
Bună, Prinţesă.
Aladdin?
-Am crezut că ai murit. -Am crezut că nu te voi mai vedea.
Ce facem acum?
Trebuie să mă ajuţi. Pentru asta te-am căutat.
Agrabah e în mare pericol. Avem nevoie de Salvator.
Apropo de asta...
Unde aţi fost?
Nu-i uşor să fii mamă, nu-i aşa?
O zi la salon era exact ce-i trebuia lui mami ca să revină la lucrurile de bază.
Lucruri de bază... Ce aveţi de gând să-mi faceţi?
Vreţi să mă torturaţi? Să mă ucideţi?
Te rog, nu fi ridicol.
Ar fi ceva prea malefic pentru gustul meu.
Nu. Trebuie să-i arăt fiicei mele ce fel de om e mama ei.
Vicleană...
O foarfecă. De ce e magia aşa de literală uneori?
-Am venit cât am putut de repede. -Nici urmă de Archie.
-Aia e... -Da.
Am adus-o fiindcă nu mai vreau secrete, dar n-o voi folosi.
-Emma... -Ascultaţi-mă.
Aladdin n-a crezut în cei dragi şi a eşuat.
Dar eu cred că noi vom găsi o a treia cale. Cam cu asta ne ocupăm.
Iar dacă nu reuşim şi trebuie să plătesc preţul pentru puterile mele, îl voi plăti.
Sunt Salvatoarea, dar şi un membru al familiei.
-Şi eu aleg să cred în noi. -Toţi alegem la fel.
Te putem apăra şi putem apăra oraşul.
Dacă asta îţi doreşti, sunt alături de tine, Swan.
Iartă-mă...
Îmi pare rău că nu am avut încredere în tine.
Dar gata cu secretele.
Ţine-o tu.
Să nu devină o armă dacă ajunge la cine nu trebuie.
Ca să fim siguri, trebuie să scăpăm de ea.
E la mii de leghe sub apă. N-o mai găseşte nimeni, nici însuşi Poseidon.
Îţi mulţumesc.
Vine furtuna.
Pare o seară bună pentru foc şi rom cald.
Sună grozav.
Dar trebuie să verific parâmele bătrânicii.
Pizza sau chinezească?
Ce-ţi pofteşte inima, Swan. Jur că asta-i tot ce-mi doresc.