Din episoadele anterioare...
-Fără duh, nu voi regăsi Agrabah. -Ba da.
-E sabia din vedenia mea. -Sabia care te-a ucis.
Acum, că am găsit-o, poate vom descoperi vinovatul.
Şi apoi îl vom opri.
Spui că ai în tainiţă ceva care o va distruge?
Nu vrem s-o distrugem, ci să înţelegem ce-i cu ea.
E menită s-o ucidă.
Silueta cu glugă e menită să mă ucidă. Trebuie să aflăm cine e.
Apoi ne putem gândi la eventuala distrugere a sabiei.
Fir-ar să fie!
Pleacă de lângă el!
Nu-ţi face griji, n-am venit să profanez mormântul lui Robin.
Şi eu l-am iubit.
L-am iubit. La timpul trecut.
Pierderea lui Robin Hood a fost cel mai bun lucru care ni s-a întâmplat.
Te-a impulsionat să mă eliberezi.
M-ai eliberat din închisoarea urii faţă de tine însăţi.
M-a făcut cea mai bună versiune a fiinţei noastre.
-Regina, n-o lăsa să te tulbure. -E prea târziu.
Ce-o să faci? Arunci o minge de foc spre tine însăţi?
Nu mă poţi răni decât rănindu-te pe tine. Aşa că nici prietenii tăi nu mă pot opri.
Vezi? Iubirea chiar înseamnă slăbiciune.
Salut-o pe Frumoasa Adormită. Sau e rândul Tăticului Adormit?
Emma, nu!
-Ai păţit ceva... -Nu.
O putem ucide.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
-Faci o plimbare cu maşina? -Lasă-mă, n-am chef.
Se pare că Salvatoarea a găsit arma.
În mod normal, mă supăr când cineva fură de la mine.
Însă, în cazul acesta, voi trece cu vederea hoţia drei Swan.
Mă voi concentra pe găsirea fiului meu,
iar tu... poţi să te pregăteşti de moarte.
Oriunde vei merge, te voi găsi.
Ce ne-ai făcut mie şi lui Belle e de neiertat.
Dacă, în cele din urmă,
Salvatoarea nu va reuşi să te elimine, fii pe pace.
După ce-mi găsesc fiul, vin eu bucuros să termin treaba.
Deci sabia o poate răni fără să-i facă rău Reginei.
Regina cea Rea trebuie să moară.
Da.
Eşti sigură, iubire?
În cazul acesta, clişeul e adevărat. Pentru asta m-am născut.
Nu, mamă.
Pot s-o opresc, Henry. Sabia asta ne poate salva pe toţi.
Sabia e menită să te ucidă. Dacă vei muri încrucişând sabia cu ea?
Dacă e ea silueta cu glugă din vedenie?
Nu pot să evit fiecare bătălie gândindu-mă că poate fi ultima.
-Sunt Salvatoarea, puştiule. -Dar eşti şi mama mea.
Era Leroy. Regina cea Rea e pe strada principală.
-Să mergem. -Tu nu poţi să vii.
Nu o poţi răni decât rănindu-te pe tine. Nu te las.
Mă descurc. Te rog să rămâi aici, cu Henry.
Să ai noroc!
Ajutor!
Jasmine!
E vorba de mine. Întotdeauna e vorba de mine!
Ai dreptate!
Îi pot frânge gâtul până mai faci tu un pas.
Aşa mai merge.
Ce naiba?
-Nu naiba. Duhul meu din lampă. -Îmi pare rău.
Cred că am dreptul la trei dorinţe.
-Spune. Dar nu uita că au un preţ. -Într-adevăr.
De aceea, nu voi cere nimic pentru mine.
Îţi voi da ţie ceva. Ceva ce ţi-ai dorit dintotdeauna.
-Ceva ce i-ai mărturisit lui Aladdin. -Ne-ai auzit?
Încă nu ştii? Eu aud totul. Ţi-ai dorit să nu mai fii Salvatoarea.
Aşa că exact asta vei obţine.
Duhule din Agrabah, vreau să împlineşti dorinţa Emmei Swan
de a nu fi fost niciodată Salvatoarea.
-Nu! -Emma!
Ce s-a întâmplat? Unde-a dispărut?
La mulţi ani!
Mamă, tată, mulţumesc.
Spune-ne, Prinţesă, ce ţi-ai dorit?
Nimic. Tot ce mi-aş putea dori e chiar aici.
Scumpo, te supără ceva. Ce e?
Astă-noapte am visat că Regina a aruncat totuşi blestemul
şi că eu eram Salvatoarea, cum mi-aţi spus.
Dar Regina a fost învinsă, aşa că tot răul a fost ocolit.
Da...
Dar în vis eram într-un ţinut fantastic, cum n-am mai văzut niciodată.
Şi încă ne luptam cu ea. Noi toţi.
Locul acesta avea un nume...
Storybrooke.
A fost doar un vis.
Când m-am trezit, am găsit asta.
Era sub pat.
O fi pus-o acolo un servitor. S-a curăţat armurăria.
Nu! Îmi pare rău! Am ratat momentul?
Mă antrenam pentru mâine şi am pierdut noţiunea timpului.
-Mă ierţi? -Sigur că da, Henry.
Vreau ca ceremonia ta de înnobilare să fie perfectă.
Vei fi cel mai nobil cavaler din istoria regatului.
E pentru mine? Pentru mâine?
Sunt Sir Henry, cavaler al acestui ţinut, şi vă voi apăra pe toţi!
Tatăl tău ar fi fost foarte mândru de tine.
Aş vrea să-l fi cunoscut...
Veghează asupra ta.
Veghează fără încetare asupra ta.
Pare-mi-se că avem un motiv de sărbătoare! Haideţi!
-Petrecerea de-abia a început. -Sigur, tată.
Las-o deoparte, Henry. Familia noastră a terminat cu luptele.
-Unde-a dispărut? -Nu ştim, Henry.
Dar încercăm să aflăm, nu? N-am rămas acasă pentru ca voi să daţi greş!
-Nu te înfuria pe noi. Regina e de vină. -Ştiu.
Foloseşte energia defensivă ca să afli unde e.
-Eşti tatăl ei, trebuie să ai o idee. -Sunt tatăl ei, dar nu sunt atotştiutor.
Dar tu? Locuiţi împreună acum. A pomenit ceva?
Dac-aş şti ceva, nu crezi c-aş fi spus deja?
Dar locuieşti cu ea!
Nu discutăm toată ziua despre duhuri din lămpi!
-Nu vă mai certaţi, vă rog! -Facem exact ce vrea Regina cea Rea.
A spus că ne vom sfâşia între noi şi exact asta facem.
Regina cea Rea a dat lovituri puternice azi.
Dar cred că ştiu cum s-o lovim şi noi.
Arată-mi-l pe fiul nostru.
Nu!
Vodcă cu suc de mere? Nu e cam mare obrăznicia?
Dacă asta-mi place...
-Deci asta e a doua dorinţă. -Nu, asta-i o poruncă.
Te sfătuiesc s-o asculţi, altfel lucrurile vor deveni şi mai neplăcute.
Îţi faci poftele...
Putem explora diverse faţete ale relaţiei stăpână-duh al lămpii...
Pofta ţi-e împlinită.
-Te distrezi în biroul meu? -Eram pe punctul de a începe.
N-am venit să-ţi văd perversiunea, ci s-o recuperez pe Emma.
Îţi urez succes! Nu vei pune mâna pe lampă.
Chiar dacă ai reuşi, nu poţi anula dorinţe.
Din păcate, e adevărat.
Ia loc. Bea ceva.
-Şi mulţumeşte cui merită mulţumiri. -Ce naiba tot spui?
Fii drăguţ şi mai prepară un cocteil.
Nu uita!
Te cunosc mai bine ca oricine, Regina. Suntem una şi aceeaşi persoană.
Cândva, tot ce-ţi doreai era să-i desparţi pe Albă-ca-Zăpada şi pe Făt-Frumos
şi s-o alungi pe Emma Swan din oraş.
Iar eu ţi-am îndeplinit ambele dorinţe.
Un toast! Pentru tine. Pentru mine.
Pentru noi două.
Uite, de-asta nu vei fi fericită niciodată.
Ai câştigat. Şi nici nu poţi să recunoşti.
Dac-ai putea, ai înţelege că victoria se cuvine sărbătorită prin răsfăţ.
Poate că nu voi reuşi să pun mâna pe duhul lămpii,
dar ai dreptate.
Suntem aceeaşi persoană.
Ceea ce înseamnă că nu eşti singura stăpână a lămpii.
-Nu... -Ba da.
Duh al lămpii, vreau să ajung unde se află Emma Swan.
-Nu! -Dorinţa mi-e poruncă, stăpână.
Nu!
Emma?
Emma!
Hei!
Hei! Piticilor!
O caut pe Emma. Aţi văzut-o?
-Da sau nu? -Regina cea Rea s-a întors.
Nu, nu înţelegi... Sunt... Nu mai sunt Regina cea Rea.
Repede, să-i avertizăm! Războiul nu s-a încheiat!
-Fugiţi! -Nu!
AICI, ALBĂ-CA-ZĂPADA ŞI PRINŢUL DAVID AU ÎNVINS-O EROIC PE REGINA CEA REA
Pe bune?
Emma?
-Ce naiba ai păţit? -Eşti...
Eşti Regina cea Rea.
-Nu-ţi aminteşti de mine? -Ba îmi amintesc perfect.
-Părinţii mei te-au surghiunit. -Nu-i adevărat.
Nimic din toate astea nu e real. Sunt prietena ta.
-Nu-i adevărat. Tata mi-a spus că minţi. -Nu e minciună.
În locul de unde venim, împărţim tutela asupra unui fiu.
E complicat de explicat, dar...
Mi-am riscat viaţa venind aici pentru că tu eşti Salvatoarea.
Şi familia ta are nevoie de tine.
Nu se poate! Ai fost izgonită!
Zânele nu te lasă să te întorci. Nu poţi fi aici.
-Albă-ca-Zăpada, David... -Ni te adresezi cu "Maiestăţile Voastre".
-Suntem domnitori în regat acum. -Ce bătrână eşti, Albă-ca-Zăpada...
Poţi să ne provoci cât vrei, ne vom apăra mereu poporul.
-Emma, oamenii aceştia nu sunt reali. -Mamă, tată, ajutor!
Sunt halucinaţii, o realitate falsă.
Depărtează-te de fiica mea.
-Emma, trebuie să mă crezi! -Niciodată.
Sabia aceasta te-a mai izgonit odată din regat.
Acum vei dispărea definitiv.
Nu eşti tu însăţi!
O parte din tine sigur ştie asta! Te rog!
Fir-ar să fie!
Nu pot să stau degeaba şi să aştept. Maştera mai are dorinţe de împlinit.
-Regina o va aduce curând pe Emma. -Şi pe urmă?
Ce-o opreşte să le trimită într-un loc şi mai rău?
Ne-a rănit prea mult familia.
Nu vreau să-mi trezesc soţia şi să-i spun că fiica noastră a dispărut.
-O să-i iau lampa. -Frate...
Mi-aş dori enorm s-o fac pe Regina cea Rea să plătească.
Dar suntem în dezavantaj. Nu avem puteri magice.
Nu avem nici sabia care o putea învinge.
-Ne trebuie un plan. -Avem vreo idee pentru acest plan?
-Nu pot îndura ce îi face lui Aladdin. -Ştiu...
-Cred că am o idee. -Spune.
Ne întâlnim la biroul şerifului într-o oră.
Domnia Reginei celei Rele se sfârşeşte azi.
Nu cred...
Iată-te... Ai venit să-l vizitezi pe bătrânul Rumple?
Cine eşti? Vino mai aproape.
Tu! Regina cea Rea! Ucenicul s-a întors.
Te-ai întors să-ţi vezi bătrânul magistru... Te-ai întors!
-Te rog, am nevoie de ajutorul tău. -De ce te-aş ajuta?
Ai fost cea mai strălucită ucenică, dar şi cel mai mare eşec al meu.
Blestemul meu Întunecat... Cel mai preţuit blestem al meu.
M-ai dezamăgit.
Nu eram eu. Nu sunt Regina cea Rea în realitatea asta...
...care nici măcar nu e realitate.
E... Totul e fals. Nici tu nu eşti adevărat.
Mi-ai stârnit curiozitatea.
Lumea aceasta a fost creată de o dorinţă pentru a o ţine captivă pe Emma.
Emma?
Emma... Salvatoarea!
Poate că te voi ajuta totuşi. Dar nu pe degeaba.
Vrei un târg? Nici măcar nu eşti real.
Nimeni nu ştie mai multe despre Salvatori decât mine.
Tot ce vreau în schimb e un lucru mic, mititel...
Să mă scoţi de aici.
Nu. Nu merită. Lumea e mai bună cu tine după gratii.
Dar ai spus că lumea asta nu e reală.
Ce-i rău dacă mă eliberezi pe mine cel ireal dintr-o închisoare ireală,
într-o lume ireală?
Ai dreptate.
Dar ştiu că nu e bine să fac târguri cu tine pe niciun tărâm.
Ştii de ce a devenit Emma Salvatoare?
Din cauza ta! Da, a ta!
Orice Salvator are nevoie de o întruchipare a Răului. Regina cea Rea...
Dar adevărata Regină!
Nu creatura jalnică, smiorcăită şi scrântită aflată acum în faţa mea.
O regină adevărată, puternică şi hotărâtă, pe care am cunoscut-o şi eu.
Una care-i poate aminti Emmei că lumea are nevoie de Salvatoare.
Te asigur că am dreptate.
Arată-i întunericul din tine şi Salvatoarea va renaşte!
Cum rămâne cu gratiile astea?
Îmi pare rău. Discutam şi noi ca între prieteni vechi.
-N-am făcut niciun târg, nu uita. -Ştiu asta, veche prietenă.
Chiar dacă ştii cum s-o trezeşti pe Emma,
nu ştii cum te poţi întoarce în... cum îi spune...
Storybrooke.
-De unde ştii numele acesta? -N-are importanţă.
Ceea ce contează e că pot să-ţi fac rost de o boabă magică...
-De unde? -O să te coste.
În sfârşit!
Şi afară miroase a mucegai. Am nevoie de aer curat!
-Boaba... -Da, desigur!
-Vino mâine la amiază lângă lac. -S-a făcut.
Nu ştiu ce-ai păţit, dar nu mai trezeşti teamă.
Dacă vrei să joci rolul Reginei celei Rele, ar trebui să arăţi ca ea.
-Cum ţi se pare? -Mai bine! Mult mai bine!
Du-te şi fii rea!
Belle...
-Arăţi bine, având în vedere... -Că mi-ai accelerat sarcina?
Ei bine, zânele mi-au accelerat recuperarea.
Ceea ce nu scuză nimic din ce-ai făcut.
Te rog să nu mă întrebi, pentru că nu-ţi voi spune unde l-am trimis pe fiul nostru.
A dispărut, Belle.
Am folosit fire de păr de-ale noastre, esenţa noastră, pentru a-l găsi.
Nu-i aici. Nu e nicăieri.
Ştiu şi că cuvântul meu nu mai înseamnă nimic pentru tine.
Aşa că voi trece la fapte.
Poftim. Nu vreau să deţin controlul. Vreau ca fiul nostru să fie în siguranţă.
Bine. Nu-i nevoie să mă crezi. Nu te condamn.
Sună la mănăstire.
Bună seara, sunt Belle. Pot vorbi cu Stareţa?
S-a întâmplat ceva.
Totul va fi bine. Am învins-o o dată, o vom învinge din nou.
-Să ne concentrăm pe ceremonia lui Henry. -Ce m-aş face fără voi?
Alteţa Sa Regală, Prinţul Henry!
Ce matur arată!
Prinţe Henry, primeşti onoarea titlului de cavaler?
Primesc.
Şi te vei purta numai aşa cum îi face cinste unui cavaler al acestui ţinut?
Aşa va fi.
Cu inimile pline de mândrie,
noi, Regina Albă-ca-Zăpada şi Regele David din Pădurea Fermecată, te ungem...
Scuze pentru întârziere.
E Regina. Fugiţi!
Nu mai este ea Regina!
Ia te uită! Vor rata această zi fericită...
Atât de fericită!
Jur să le distrug fericirea, chiar de-ar fi ultimul lucru pe care apuc să-l fac.
Te rog, nu le face rău părinţilor mei!
Dar tocmai asta îmi doresc.
Dacă nu cumva ştii vreun erou care m-ar putea opri.
Îndurare, te rog!
Caută eroul, Prinţesă.
Când îl vei găsi, ştii unde trebuie să ne cauţi.
Mamă, ce ne facem?
Nu-ţi face griji, copile. Mă ocup eu.
A spus ora 22.00, nu? Unde-i David?
Nu-i stă în fire să întârzie.
David! Mi s-a părut mie că miroase a onestitate.
-Ridic-o, te rog. -De ce eu?
-Tu ai scăpat-o. -Mă întreb dacă mai eşti în stare.
Un asasin, vrăjile lui Gold, duhul din lampă...
De ce nu faci ceva prin forţe proprii, şarpe ce eşti?
Şarpe?
Cred că ştii bine că nu mă poţi ucide, cioban imbecil!
Mersi pentru sfat.
Ştiu că nu te pot ucide, dar îţi pot face ceva mult mai rău.
-David, eşti noul meu stăpân? -Da, Aladdin.
Ai grijă! Nu te juca cu forţe pe care nu le înţelegi.
Voi avea mare grijă.
Dorinţa ta mi-e poruncă, mai ales dacă-i face rău ei.
-Dar nu uita, orice dorinţă se plăteşte. -Ştiu.
De aceea dorinţa mea nu va fi legată de Emma, de Alba sau de altcineva drag.
Nu, Aladdin. Doar ea va plăti preţul.
Duh din lampă, doresc ca Regina cea Rea
să primească exact ceea ce merită.
-Ce se întâmplă? -Nu ştiu. Ţi-am îndeplinit dorinţa.
Ba nu. Ai irosit-o.
Tot ce mi-am dorit a fost să-ţi distrug familia. Şi iată!
Fiica ta e captivă într-o dorinţă.
Soţia ta doarme un somn veşnic,
iar tu ai rămas absolut singur.
Nu pricepi?
Nu poţi dori să am eu tot ce merit, fiindcă am deja!
Te distrug!
Ce sete de sânge!
Am ştiut mereu că întunericul te-ar prinde bine.
David!
Aladdin, eşti teafăr!
Dă-i drumul. Suntem mai mulţi şi avem lampa.
Ai pierdut.
Moartea ar fi o pedeapsă prea blândă.
Vreau să te văd chinuit.
Nu ştiu ce plănuieşti, dar nu-ţi va merge.
-Te vom învinge, Regina. Întotdeauna... -...mă învingeţi. Da, da, contez pe asta.
Nu vă temeţi, nu vă va face rău. Totul va fi bine.
Ştiam că vei găsi eroina din tine. Să terminăm odată cu afacerea asta.
Ce ai acolo? O armă?
Cheia regatului. E a ta, Maiestate. Ne predăm.
Pe bune?
Orice ca să-mi apăr părinţii.
Emma, nu vreau cheia regatului vostru.
Vreau doar să-ţi aminteşti cine eşti şi să te întorci la Storybrooke.
Storybrooke? Din visul meu? De unde ştii despre visele mele?
Revino-ţi, Emma! Ăsta e visul! Iar eu trebuie să te trezesc.
Ştiu că nu mă vei crede, Emma, aşa că...
-Îmi pare sincer rău. -Nu!
Ţi-am dat deja regatul. Ţi-am dat tot. Ce pot să mai fac?
Fii Salvatoarea şi opreşte-mă. Dacă nu, părinţii tăi vor muri.
Nu sunt eroină...
-Nu sunt Salvatoarea. -Ba da, eşti.
Te cunosc, Emma. Întotdeauna lupţi pentru cauzele importante.
-Trebuie să lupţi chiar acum! -Nu, te rog...
-Hai odată, domnişoară Swan! -Nu ştiu cum...
-Vrei să moară din cauza ta? -Nu!
Asta vrei?
Nu!
-Nu... -Chiar nu îţi aminteşti, nu-i aşa?
N-ai putut să te lupţi cu mine.
Dacă ea nu a luptat, voi lupta eu!
Mi-ai ucis bunicii şi vei plăti pentru asta!
-Nu, Henry... -Henry!
-Henry, nu... -Fii liniştită, mamă. Ştiu ce fac.
-Nu te voi răni, Henry. -Însă eu te voi răni pe tine!
Henry, stai!
Emma?
M-ai salvat.
Tu ai venit pe tărâmul acesta ţicnit ca să mă salvezi pe mine, deci era cazul, nu?
-Ţi-ai amintit? -Da.
Când n-ai vrut să-l răneşti pe Henry,
era gata să te ucidă şi să devină aşa cum n-aş fi vrut să fie niciodată.
Atunci am ştiut.
Ei sunt...
Nu sunt reali. N-am ucis pe nimeni cu adevărat.
Da, ştiu... Trebuia să mă trezeşti cumva. Îţi mulţumesc.
Deşi metoda ta a fost foarte sumbră.
Hai s-o oprim pe adevărata Regină cea Rea.
Oraşul acesta e aproape acceptabil...
PURBECK -ÎNCĂLŢĂMINTE
...când nu dai cu ochii de ţărani.
Sună-l pe Jeremy.
Portalul! S-a deschis portalul!
A mers mai rapid decât mă aşteptam.
Tu cine naiba mai eşti?
-Stareţa a fost găsită în pădure. -Ce s-a întâmplat? Se va face bine?
Albăstrico, spune-ne ce s-a întâmplat cu fiul nostru.
Era întuneric...
-Am luptat din răsputeri, dar l-a luat. -Cine l-a luat?
Zâna Neagră.
-Storybrooke mi s-a părut un vis. -Aşa pare mereu. Un vis frumos.
Cea de aici nu eram eu, cea adevărată.
Lupta şi suferinţa fac din mine ceea ce sunt.
Mă pricep la asta. Chiar dacă îmi va aduce sfârşitul.
-Alter ego-ul meu era cam aiurea. -Da...
-Nu-mi place prinţesa Emma cântăreaţa. -Dar n-am cântat.
Nu în prezenţa ta...
Acum, hai să mergem acasă.
-Unde e? -Cine?
Am făcut un târg cu Întunecatul.
L-am eliberat ca să ne ajute să mergem acasă.
Regina! Dacă pradă sate sau aşa ceva?
În numele lui Rumpelstiltskin din toate universurile, îmi voi onora promisiunea.
Sigur vrei să pleci, Prinţesă?
Unde-i boaba magică, Rumple?
După cum am promis. Arunc-o pe jos şi gândeşte-te unde vrei să ajungi.
-Mersi. -Mă duc să prad nişte sate ireale.
-Eşti gata, Emma? -Hai acasă.
Ce am devenit?
În Pădurea Fermecată, am vrut s-o ucid, dar Alba m-a convins să fiu îndurător.
-Dacă sunt ca fratele meu? -Nu eşti ca el.
Greşelile nu ne anulează identitatea. Acum du-te şi sărută-ţi odată soţia.
Ai putea folosi o dorinţă pentru a spulbera blestemul somnului.
Mulţumesc.
După cum au mers dorinţele azi, mă tem să nu fac mai mult rău.
Nu, lampa îţi aparţine. Tu eşti stăpâna duhului acum.
Ştiu că vei folosi puterea cu înţelepciune.
Îţi mulţumesc. Înţeleg care sunt riscurile.
Dar eu şi Aladdin trebuie să încercăm să găsim Agrabah.
-Eşti sigură că-i o idee bună? -Oricare ar fi preţul.
O datorez poporului meu şi sunt dispusă să accept sacrificiul.
Amândoi suntem pregătiţi.
-O să ne fie dor de voi. -Ne vom întoarce.
Până atunci, dă-i asta mamei tale din partea mea.
De la un Salvator la altul.
-Ai încredere în mine? -Întotdeauna, Prinţesă.
Atunci, dorinţa mea este să ajungem amândoi în Agrabah.
Rumple, Zâna Neagră? Mama ta!
Să-ţi amintesc că tu l-ai încredinţat muştei ăsteia?
După ce mi-ai făcut!
Belle, îţi jur că nu ţi-am făcut eu vraja.
Nu m-a lăsat inima.
Ce ne-am făcut unul altuia?
Şi ce i-am făcut fiului nostru?
Trebuie să ne unim eforturile până nu e prea târziu.
Există tărâmuri ale magiei negre în care nu pot să ajung nici eu,
dar unde mama mea pândeşte în umbră.
-Unde îl duce? -Nu ştiu.
Dar pe tărâmul ei puterea întunericului e mare.
Timpul se scurge altfel acolo.
Logica obişnuită nu funcţionează. Totul e posibil.
Ce i se poate întâmpla copilului nostru, Rumple?
Necazuri mari, echipă! Foarte mari!
-Ce naiba-i asta? -Regina cea Rea.
A primit ce merită.
-Cine a transformat-o? -Un tip cu glugă.
Cel din vedenia Emmei. L-ai văzut?
Ai văzut cine se ascundea sub glugă?
Bună, mamă! Bună, tată!
Ce naiba...
Nu mai faceţi niciun pas, doamnelor.
-Nu se poate! -Vă voi jefui.
-Regina... -Robin!
Daţi-mi giuvaierele.
Nu uita ce mi-ai spus mie. Nu e real.
Robin?
Regina, trebuie să plecăm!
Regina?