Din episoadele anterioare...
Unde ţi-a fost capul? De ce l-ai adus aici?
Voia un nou început, iar eu încerc să-l ajut.
Ştiu când minţi. Ce îmi ascunzi?
Când o voi ucide pe Emma Swan, voi deveni în sfârşit un erou.
Nu va fi aşa de uşor s-o învingi pe Salvatoare.
PRIMUL RĂZBOI CU CĂPCĂUNII
Hai, împingeţi căruţa! Aduceţi oamenii aici!
Strângeţi flancurile!
Călăreţi, fiţi atenţi la semnalul meu! La atac!
Nu pot.
Unde crezi că pleci?
Căpcăunii ne vor ucide.
Noi stăm în calea monştrilor spre ai noştri.
Dacă fugim, îi vor ucide pe toţi.
Dar cum să-i învingem?
Sabia asta se numeşte Hrunting. A fost vrăjită prin magia luminii
şi oricine o mânuieşte în luptă va fi slăvit ca un erou.
Poţi rămâne în amintirea tuturor ca un erou
sau ca un laş care a dezertat în ajunul victoriei.
Bine, Beowulf. Voi lupta.
Ne aşteaptă victoria!
Dă ce ai tu mai rău!
L-ai omorât.
I-am omorât pe toţi.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Cam devreme pentru rom, nu?
Te-am sunat la birou, dar nu erai disponibil. Sticla era.
I-ai cerut binecuvântarea lui David pentru a o cere de soţie pe Emma?
-Şi te-a refuzat? -Dimpotrivă.
Mi-a dat binecuvântarea, m-a încurajat. Mai că nu mi-a zis "fiule".
Atunci care e problema? Te temi de însurătoare?
-Fiindcă ar fi de înţeles... -Hook nu se teme. Nu e asta.
Am aflat ceva despre trecutul meu. Ceva ce Emma nu mi-ar ierta niciodată.
Nimeni în afară de mine nu cunoaşte secretul acesta.
L-aş putea duce cu mine în mormânt.
-Şi de ce nu faci aşa? -Pentru că sunt defect, se pare.
În loc să mă ascund, vreau să-i spun Emmei adevărul.
Spune-mi de ce oare, Greiere?
Poate pentru că eşti cu adevărat omul cu care Emma vrea să se mărite.
Dacă-i spun ce-am făcut, nu va mai dori să aibă de-a face cu mine.
Dar tocmai faptul că vrei să-i spui secretul, deşi ai putea să-l ascunzi,
arată că te-ai schimbat.
-Crezi că aşa va gândi Emma? -Trebuie să afli.
Gideon!
Belle...
-Ai găsit vreo urmă? -Nu.
-N-am găsit nimic nici la nord. -De ce nu mă miră că nu l-ai găsit?
Poate pentru că tu l-ai pierdut?
Dacă vrei să-ţi verşi furia pe o zână, caut-o pe mama ta.
Zâna Neagră e captivă pe alt tărâm, deci trebuie să mă mulţumesc cu tine.
Cel mai important e să ne găsim fiul.
Cred că e mai bine ca eu să continui singură.
Încep să cred că nu-l vom găsi aici.
-De ce? Unde crezi că e? -E hotărât să-şi împlinească destinul.
Dar nu poate fără sabie.
-Ce sabie? -Cea sfărâmată de Emma când s-au luptat.
Nu înţeleg.
De ce crede că va fi Salvator dacă o ucide pe Emma cu sabia aceea?
Nu e primul care crede că mânuirea unei anumite săbii îl va face erou.
Trebuie să-l găsim înainte să pună mâna pe ea.
-Înainte s-o atace pe Emma din nou. -Îl vom găsi. Ai încredere în mine.
Am pierdut deja un fiu. Nu vreau să pierd încă unul.
Pentru Rumplestiltskin, eroul Războiului cu Căpcăunii!
E adevărat, tată? I-ai învins pe Căpcăuni?
Da, Baelfire, e adevărat.
Ţi-am spus că pumnalul ne va schimba vieţile. Nu mai trebuie să moară nimeni.
De ce îl lăudaţi pe acest monstru?
Beowulf... Ţi-ai pierdut asta pe câmpul de luptă.
Rumplestiltskin.
Te-ai schimbat de când te prefăceai olog ca să scapi de luptă.
Cum a reuşit un laş care fugea de război să învingă o întreagă armie de Căpcăuni?
Am avut pentru ce să lupt.
Ştiu cum ai reuşit. Ai devenit Întunecatul.
Dar magia neagră are un preţ.
Vom plăti scump pentru asta cu toţii.
Tată...
-Nu-l asculta, Bae. E invidios. -Poate, tată, dar are dreptate cu magia.
Războiul s-a încheiat. Nu mai ai nevoie de ea.
Nu pot să renunţ, Bae. A devenit o parte din mine.
Nu-i adevărat. Sub solzii ăştia, eşti tot tatăl meu.
Nu mai ai nevoie de pumnal.
Bine, fiule. Voi renunţa la magie.
Hai să mergem acasă.
Gideon! După înfruntarea cu Salvatoarea, n-ar trebui să fii aici.
Nu-ţi face griji, tată. Dacă am asta, nu va putea să mă învingă iar.
Poate că nu... Dar mai ai de învăţat câte ceva de la tatăl tău.
Rămâi pe loc!
Cum m-ai găsit?
Crezi sau nu, aici venea celălalt Robin să cugete.
-Credeam că am lămurit că eu nu sunt el. -Tocmai de aceea am venit încoace.
Am venit să-ţi cer iertare.
Cred că te-am presat să fii ceea ce nu eşti.
Îmi pare rău...
Îmi ia mai mult timp decât credeam să mă obişnuiesc cu lumea asta.
-Lasă-mă să te ajut. -Nu-i nevoie, Regina.
De aceea te ascunzi în pădure şi sari cu arcul la tot ce mişcă?
Dacă o iei aşa...
Ce-ar fi să vin diseară la conacul tău?
Mi-aş limpezi gândurile până atunci.
Îmi pare rău, n-am vrut să-mi asum niciun risc.
Ai spus că mă vei ajuta, că eşti de partea mea.
Sunt de partea ta.
Dar dacă o ucizi pe Salvatoare, chiar ca s-o distrugi pe Zâna Neagră,
nu vei ajunge niciodată erou, aşa cum doreşti.
Gideon...
-Ştii de ce am devenit Întunecatul? -Mă tem că nu.
Am vrut puterea ca să pun capăt Războiului Căpcăunilor şi să-mi salvez primul fiu.
Am îmbrăţişat definitiv întunericul, dar nu am devenit niciodată erou.
Dacă cedezi o dată în faţa întunericului, e imposibil să-i mai rezişti.
Voi putea dacă fur magia luminii de la Emma şi devin Salvatorul.
Şi cum vei reuşi?
Asta e o relicvă inutilă. Nu a funcţionat niciodată.
Credeam că vrei distrugerea Zânei Negre mai mult ca oricine.
O vreau... Dar nu cu preţul sufletului fiului meu.
Trebuie s-o înving şi să-mi salvez poporul de blestemul ei.
Gideon, ştiu mai multe despre întuneric decât oricine.
Dacă te predai întunericului,
nu-ţi vei atrage decât suferinţă.
Bae?
Ce s-a întâmplat? Cine ţi-a făcut asta?
-Poţi să-mi spui. -Fiul brutarului.
Dar de ce?
Ca să arăt ca un monstru.
Ca mine, adică.
A venit vremea să stau de vorbă cu tatăl lui.
Nu, tată, o să fie şi mai rău.
-Rumplestiltskin? -Ce e?
A apărut o creatură numită Grendel. Ne-a dus rudele şi prietenii în întuneric.
Nu mă mai ocup cu ucis monştri. I-am făcut o promisiune fiului meu şi n-o încalc.
L-am trimis pe Beowulf după bestie, dar nu s-a întors.
Tată, poţi să-i ajuţi!
Dar nu vreau să-mi încalc cuvântul. Nu voi folosi magia neagră.
-Nu e nevoie. Îi poţi salva fără magie. -Nu pot.
Ba da! Le poţi arăta tuturor adevărul: că nu eşti sclavul pumnalului vrăjit.
-Crezi că va fi mai bine pentru noi? -Sunt sigur, tată.
Ghemotocul ăsta s-a dus la Vrăjitor... Şi ghemotocul ăsta a rămas acasă.
Iar tu n-ai să mai vezi mâine lumina zilei!
Ai grijă. Cred că sora ta nu s-ar bucura deloc dacă ai distruge încă un Robin.
Nu-mi pasă. Nu te las să-mi iei fiica!
Fii pe pace, n-am venit pentru plod. Nu mă omor după copii.
În lumea mea, am jefuit destule vrăjitoare şi magi
pentru a şti de ce ai nevoie ca să desfaci o vrajă de protecţie.
Am avut un partener priceput la aşa ceva.
Îmi pare rău, nu mă ocup cu furturi de vrăji.
Nu-mi trebuie ajutorul tău ca să intru undeva, ci ca să ies.
Vrei să pleci din Storybrooke?
Aş pleca, dar nu mă lasă o agasantă vrajă de protecţie.
Am venit aici pentru un nou început. Noi posibilităţi de jaf, băutură şi femei.
Dar văd că nu prea sunt şanse,
când sora ta mă ameninţă cu reeducarea la fiecare pas.
Partea asta o înţeleg, crede-mă.
-Dar de ce te-aş ajuta? -Vrei să pleci din oraş mai mult ca mine.
-Îmi dau seama când cineva e vânat. -E posibil să am câţiva duşmani.
N-ar fi timpul să-ţi faci prieteni?
Când plecăm?
Crezi că un ceai cu tăticul va îndrepta totul?
Nu. Dar o conversaţie ar prinde bine. Vreau să ştiu ce ţi-a făcut Zâna Neagră
de-ai ajuns să crezi că numai omorând-o pe Salvatoare poţi deveni erou.
Cum să-mi deschid inima dacă tu nu ai încredere în mine?
Pe aici, tată.
Grendel s-a ascuns probabil în peşterile de dincolo de lac. Nu vom găsi intrarea.
Vom reuşi. Apa nu e adâncă, o putem traversa.
Ce e?
-Ai luat pumnalul? -Nu l-am putut lăsa.
-Am putea ajunge la peşteri într-o clipă. -Dar nu vei dovedi nimănui nimic aşa.
Aş vrea să aleg calea corectă, Bae, dar...
-Nu pot explica. -Eu pot.
E ca atunci când ai avut nevoie de cârjă.
Da, dar mult mai rău.
Când am simţit puterea dată de pumnal, nu mi-am imaginat că mai pot trăi fără ea.
Mai ştii când a sărit un tăciune din sobă şi ţi-a aprins caierul de lână?
Ai alergat prin bordei ca să stingi focul, fără cârjă.
-A fost o distanţă scurtă. -Şi asta este.
Gândeşte-te că umbli prin bordei, pas cu pas.
Nu voi reuşi decât într-un singur fel.
-Dar ăsta te poate controla, tată. -Exact.
Dacă mă vezi folosind magia neagră, opreşte-mă.
-Eroul ei cel chipeş. -Preferata mamei tale.
M-a trimis la zâne cu cartea asta.
Mult după ce m-a răpit Zâna Neagră, am găsit-o la ea.
Am păstrat-o sub saltea, în celulă.
Povestea asta m-a ajutat să rezist în nopţile nesfârşite.
Însă, într-o seară, Zâna Neagră m-a prins citind-o.
M-a întrebat dacă vreau să fiu erou, ca personajul care mi-a dat numele.
I-am spus că da. A râs şi mi-a răspuns: "Mai vedem".
În noaptea aceea, l-a luat pe băiatul din celula de vizavi.
L-a târât într-un turn şi l-a biciuit.
Auzeam ecoul ţipetelor lui pe culoare, implorând să o oprească cineva.
Am întins mâna spre uşa celulei mele şi era deschisă.
Puteam să-l salvez.
Dar n-am făcut nimic. Am rămas acolo şi i-am ascultat ţipetele.
A lăsat dinadins uşa descuiată.
Ca să-mi arate că nu am calităţi de erou.
Am fost un laş, tată. La fel ca tine.
Dar îi putem arăta mamei tale că s-a înşelat în privinţa amândurora.
-Mă vei ajuta? -Da.
Însă mai întâi trebuie să te linişteşti.
-Ce fel de ceai e acesta? -Unul amestecat cu poţiunea uitării.
În câteva clipe...
...nu-ţi vei aminti ce-a făcut Zâna Neagră.
Suferinţa ta se va stinge.
Chiar ai crezut că poţiunea uitării mă va afecta?
Am fost crescut de Zâna Neagră.
Nu, Gideon...
Am crezut că-ţi pasă de ce mi-a făcut, dar nu eşti diferit de ea.
Îţi vei ţine promisiunea.
Mă vei ajuta să-mi împlinesc destinul, fie că vrei sau nu.
Grendel...
Am ajuns prea târziu.
-Chemarea Căpcăunului... -Tată, ce e? Ai păţit ceva?
-Tată! -Nu te apropia de fiul meu!
Ce-o să-mi faci?
Nu! Trebuie să ne aliem contra lui Grendel.
Grendel nu există, Bae. Nici n-a existat vreodată.
Tatăl tău are dreptate. Singurul monstru de aici e Întunecatul.
-Tu i-ai ucis pe săteni? -Nu eu, ci tu.
De ce faci asta?
Ca să fie erou, aşa cum crede că i-a fost scris.
Am fi câştigat războiul şi fără magia neagră!
Ai fi murit. Ar fi murit toţi!
Ceea ce faci acum nu te va transforma în erou.
Altceva vor spune sătenii când te vor vedea aplecat peste cadavre.
Întunecatule, îţi poruncesc să stai locului!
-Nu, tată! -Fugi, Bae. Ieşi de-aici.
Crezi că băiatul tău mă va opri?
Da, tu ai pus capăt războiului,
dar eu voi rămâne în istorie ca eroul care l-a învins pe Întunecatul.
În cartea asta se află vraja prin care se poate repara sabia.
Dar refacerea puterii ei va fi mai grea decât crezi.
E nevoie de sângele celui care a făurit-o.
Dacă asta trebuie...
Gideon, erai gata s-o ucizi pe Salvatoare.
-Acum vrei să verşi sânge nevinovat. -N-am de ales.
Îmi trebuie sabia ca să-mi împlinesc destinul.
Şi apoi? Cum se sfârşeşte totul?
Cu distrugerea Zânei Negre, a ticăloşiilor ei.
Nu se va încheia aşa. Niciodată nu se încheie aşa.
Zâna Neagră ţi-a distrus copilăria. N-o lăsa să-ţi distrugă restul vieţii.
Nu ai niciun cuvânt de spus.
Întunecatule, cine a făurit sabia asta? De al cui sânge am nevoie?
De al Zânei Albastre.
Zâna mea Nună...
Există bunătate în tine, Gideon. Nu-ţi înăbuşi lumina din inimă.
Dacă faci asta, s-ar putea să nu mai reuşeşti să-ţi revii.
-Îmi asum riscul. -Gideon, te rog!
Nu te las să-mi pui piedici în cale.
Îmi pare sincer rău, tată.
Întunecatule, îţi poruncesc: nu încerca să mă opreşti.
Unde-ai fost?
Nu te agita. Trebuia să iau câteva lucruri.
-Şarpe de companie? -Practic, e un membru al familiei.
La ce canale insalubre sunt în oraş, n-o puteam lăsa acolo.
Deci plecăm, nu-i aşa?
Cocteilul e servit.
Va aspira magia din orice vrajă, inclusiv din graniţă, şi apoi...
...bine te-am găsit, New York!
M-am gândit că eşti aici. Şi trebuia să-mi închipui că eşti cu el.
Ştiu c-o să-mi duci dorul, surioară, dar nu puteam refuza evadarea.
-Iar Robin are nevoie de o mămică vie. -Credeai că nu observ lipsa cutiei?
-Pot explica... -Prin altă minciună.
Mi-ai spus că ai venit aici în căutarea unui sens în viaţă.
-A fost ceva adevărat? -Da.
Am vrut să-mi găsesc un rost aici, dar tu nu m-ai lăsat!
Cum adică? Am încercat să te ajut.
Aducându-mă într-un loc unde mi se aminteşte de cineva care nu sunt.
Regina... Nu mă pot ridica la înălţimea unui om care şi-a dat viaţa pentru tine.
-Nu veţi reuşi. -N-o asculta. Minte.
Bine, nu mă credeţi. Încercaţi.
Ce mama naibii!
De-aş fi avut toate ingredientele ca să rup vraja, nu crezi c-aş fi făcut-o?
-Deci suntem captivi. -Sper că eşti mulţumită.
Robin, ştiu că vrei să pleci, dar încă nu înţelegi lumea asta.
-Nu seamănă cu cea din care vii. -Pot să-mi port singur de grijă.
Ştiu.
Dacă vrei cu adevărat să pleci, voi buchisi
până găsesc metoda de rupere a vrăjii de protecţie.
-Într-adevăr? -Da.
I-o datorez lui. Ţi-o datorez ţie.
Ca să-ţi poţi găsi fericirea.
Chiar dacă asta înseamnă să te ajut să pleci.
Eşti exact ca tatăl tău. Nu ai sânge-n vine.
Întunecatule, te invoc!
Ţi-am spus să nu te apropii de fiul meu.
Hai, omoară-mă! Atunci băiatul tău va vedea că eşti un monstru.
Te duc înapoi în sat şi le spun adevărul.
Crezi că-ţi vor da crezare?
Se tem de tine, Rumple.
Te-au privit îngenunchind o armată de Căpcăuni.
Ştiu că în curând vei întoarce pumnalul contra lor.
Are dreptate, tată. Nu ne vor crede niciodată.
Atunci vom găsi un sat nou şi o vom lua de la capăt, Bae.
Nu-l las să ne facă una ca asta!
El e monstrul. El trebuie să plătească.
Dă-te la o parte, băiete.
-Bae... Nu! -Întunecatule, opreşte-l!
-Bae... -Acum! Omoară-l!
Bae...
Eşti Zâna mea Nună.
Gideon, te-am căutat peste tot.
Trebuia să mă protejezi când eram un prunc.
Ştiu. Am încercat. Dar Zâna Neagră era prea puternică.
-Îmi pare rău... -Nu e cazul.
Dacă n-ai putut să mă ajuţi atunci, poate vei reuşi acum.
Nu. Uciderea Emmei nu te va transforma în Salvator aşa cum crezi.
Lasă morala. Îmi trebuie un singur lucru de la tine.
Puterile tale magice. Toate.
-Te rog, nu... -Nu îngreuna şi mai mult situaţia.
Gideon...
Gideon, opreşte-te!
-Ce cauţi aici, tată? -Inima primului meu fiu s-a întunecat.
-Nu vreau să treci prin asta. -Nu mă poţi opri. Ţi-am poruncit.
N-am venit să te opresc, ci să fac în locul tău ce vrei să faci.
-Gold, te rog, nu... -Îmi pare rău.
O vom învinge pe Zâna Neagră. Vei deveni erou.
Dar nu te voi lăsa să pătrunzi în întuneric pentru asta.
Îţi mulţumesc, tată.
Nu cred că mai am nevoie de pumnal.
Bae... Ce-o să faci cu pumnalul?
Nu ştiu. Dar băiatul brutarului se va gândi înainte să mă împingă în noroi
când mă va vedea înarmat cu el.
Ce poţi să spui, Bae...
Îmi pare rău că ţi-am cerut să renunţi la putere.
Acum înţeleg de ce e greu. Dar avem nevoie de ea.
Numai aşa ne putem apăra.
Ai dreptate, Bae.
Poftim. Bea-ţi ceaiul.
Ce-ai pus în el? Are gust ciudat.
Poţiunea uitării.
Nu te las să mă urmezi în întuneric, Bae.
Unul din noi trebuie să fie puternic.
Unde suntem, tată? Cum am ieşit din peşteră?
Te-ai lovit la cap mai tare decât am crezut.
Nu te îngrijora, fiule. Beowulf nu ne va mai supăra.
Cum? Dar ce-a păţit?
Nu e important.
L-ai omorât.
Cum ai putut, tată?
Îmi pare rău, Bae. Nu am avut de ales.
Beowulf avea dreptate. Pumnalul te transformă în monstru.
Ce s-a întâmplat?
-Belle, pot să-ţi explic. -Nu. Mi-ai promis, Rumple.
Ai spus că-l vei găsi pe Gideon înainte să facă ceva ireparabil.
-N-a făcut-o Gideon, ci eu. -De ce?
Pentru că doar aşa îl puteam opri s-o facă el.
Dac-ar fi făcut-o, mă tem că era deja pierdut pentru noi.
După ce-l vom opri definitiv, pot să-i redau Zânei Albastre puterile magice.
Aşa, nimeni nu e rănit.
Acum, Gideon are sabia. E mai puternic ca oricând.
O va ataca din nou pe Salvatoare.
Sper să-l putem opri la timp.
Îl vom opri.
L-ai pus pe fiul nostru pe primul loc.
Ţi-ai întunecat sufletul, ca să nu se corupă el.
Dacă poţi face alegerea justă după toate relele pe care le-ai făcut,
atunci există speranţă că şi fiul nostru va face la fel.
Emma, eşti acasă?
Ai sosit!
Rom... Parcă era vorba să bei mai multă apă.
Apa nu mi-ar fi dat curajul de care am nevoie.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Dar ceea ce am de spus nu e...
Nu e uşor şi nu ştiu cum vei reacţiona.
Atunci lasă-mă să te ajut: răspunsul meu este "da".
"Da"? Dar care era întrebarea?
Am găsit în cufărul tău ceva ce n-ar fi trebuit.
Eşti supărat pe mine?
Nu. Cum aş putea să mă supăr?
Suntem doar noi doi. Fără ziduri, fără secrete.
Ştiu că am stricat surpriza, dar vrei să-mi spui ceva?
Emma Swan...
...vrei să fii soţia mea?
Da. Vino aici! Da!
-Iată-te! -Ai venit să mai furi vrăji de la mine?
Nu. O returnez pe Regina Cobră până nu se prind Albă-ca-Zăpada şi Făt-Frumos.
Şi poate că vreau să-ţi cer iertare.
Nu trebuia să-l ajut pe Robin să fugă pe la spatele tău.
Nu. E vina mea.
Vina ta? Îmi convine.
Cum am crezut că se schimbă ceva dacă scap de jumătatea mea Rea?
Când l-am văzut pe Robin în realitatea aceea alternativă, a fost un test...
Puteam să văd dacă sunt capabilă să merg mai departe şi am eşuat.
Credeam că am scăpat definitiv de tine, Maiestate.
Dar voi plăti mereu pentru faptele tale.
Pentru faptele mele.
-Ce? -Unde naiba e?
Uşurel...
Sper că nu te-a durut.
S-a lipit de tine un pic de poţiune antimagie la graniţă,
iar eu aveam nevoie de aşa ceva, deci mersi.
Dar tocmai ne-am despărţit la graniţă.
-Aia era Regina. -Tu eşti Regina.
Eu sunt Regina cea Rea.
Ar trebui să recunoşti mai bine ca oricine dublurile.
Acum suntem două.
Nu-mi pasă nici dacă sunteţi şapte! Cu prima ocazie, plec!
Păcat, pentru că nu te aşteaptă nimic bun în afara oraşului.
Nu poţi spune nimic care să mă mai ţină în cătunul ăsta de coşmar.
Cătun de coşmar? Cred că n-ai dat peste un ghid bun.
Preiau eu misiunea asta.
Iar după ce vom termina, cred că vei aprecia cu totul altfel
ce are de oferit Storybrooke.