Din episoadele anterioare...
Ai un dar deosebit.
De când așteptam să ajut pe cineva cu magia!
Încă încerci să acoperi golul din inimă lăsat de mine.
-Nu mă poți opri. -Vreau să te ajut, nu să te opresc.
Acum ești al meu.
-Bună, Rumple! -Cum ai ajuns aici?
Dacă nu faci ce îți cer, Salvatoarea moare.
Numai așa o poate învinge Salvatoarea.
-Cum se termină Cartea? -Salvatoarea dă Bătălia Finală.
Nu e bine să fiți prin preajmă atunci.
Scuză-mă, dar copacul tău blochează trecerea.
-Mută-l, până nu se lovește cineva. -Mă tem că deja e prea târziu.
Bietul de el... S-o fi spart când a căzut copacul.
Cum ai făcut asta?
Cu ajutorul magiei.
Ești vrăjitoare?
E o ciudată!
N-ai auzit de monstrul care trăiește în cocioabă?
Ciudata cu puteri magice.
Cuibul n-a căzut de la sine, nu?
Nu. E numai bun de antrenament la praștie. Și tu, la fel.
Vă antrenez eu cu toporul!
-Ești teafără? -Da. Mulțumesc!
Nu mulți vor să fie prieteni cu fata cu puteri magice.
Poate că au dreptate și sunt un monstru.
Ți-ai folosit puterile spre bine, deci nu ești monstru.
Ești o persoană specială.
Chiar crezi asta?
Sunt Stanum.
Zelena.
Ai puțină răbdare, puiule! Vine mami imediat!
Cât pot de repede. Așa...
Nici prea cald, nici rece. Numai bun.
Cine vrea micul dejun? Robin?
E greu să ai grijă de un copil mic când ești singur.
Dar nu-ți face griji, am multă experiență și sunt dornică să ajut.
-Dă-mi fetița înapoi. -Pot s-o mai țin un pic?
Nu mă pot sătura de mirosul de bebeluș.
Dacă mai pui mâna pe ea, ți-o retez.
Nu mai fi așa ostilă, mai ales în preajma unui copil.
Am auzit că ești vicleană
și m-am gândit că ne putem ajuta una pe cealaltă.
-De ce te-aș ajuta? -Nu e evident?
Uită-te în jur. Trăiești singură, în pustietate.
Ți-ar prinde bine o prietenă. Mai ales că se apropie Bătălia Finală.
Eu ți-aș putea fi prietenă.
Nu e bine să treci singură prin ceea ce va urma.
Mă ameninți cumva? Află că nu mă tem de tine.
Dar ar trebui. Ar trebui, cu siguranță.
Vino la tunelurile piticilor dacă te răzgândești.
Până atunci...
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
-Ceva miroase delicios. -Erau semipreparate.
Nu vorbeam despre clătite.
-Ce e? -Sunt fericită.
-Încă mă surprinde sentimentul. -Știu, iubire. Și pe mine.
Dă-le încolo de clătite...
-Te-ai trezit! Super. -Mamă!
Mama ta are cheia... E bine de știut.
Știu că e devreme, dar mi-a venit o idee de dimineață.
-Întrerup ceva? -Da.
-Nu. Făceam niște clătite. -Clătite... Am înțeles.
-Revin după ce terminați... clătitele. -Nu-i nevoie, mi-a trecut pofta.
Mă duc să fac un duș răcoritor.
Îmi plac vizitele noastre neanunțate, dar avem vreo urgență azi?
Planificarea nunții. Am strâns câteva idei.
Ai făcut toate astea de când ne-am logodit?
-Am început un pic mai demult. -Cât de demult?
După Primul Blestem, în orice caz. Sunt entuziasmată, dar mă înțelegi, nu?
Am ratat multe momente importante din viața ta,
așa că vreau să mă implic trup și suflet în acesta.
Și eu vreau asta, mamă.
Ce s-a întâmplat, Regina? Vin imediat.
Eram pe punctul să-i rup gâtul, dar s-a pierdut în fum.
Nu mă mir că merge în tuneluri. Se poate ascunde bine acolo.
Sunt kilometri de tuneluri pe sub Storybrooke. Nu va fi ușor.
Vestea bună e că are nevoie de ajutor pentru Bătălia Finală.
Înseamnă că avem timp să ne gândim cum o învingem.
Aici intervine fragmentul de baghetă.
Zâna Neagră a mai fost izgonită cu bagheta asta.
Dacă găsim cealaltă jumătate, poate reușim.
-Unde să căutăm? -Eu nu stau după o baghetă.
N-am spulberat-o din prima pe arătarea în negru fiindcă eram cu Robin.
Dar, dacă stați voi cu copilul puțin, mă ocup eu de dumneaei.
Stai puțin. Doar nu vrei s-o ataci de una singură!
De ce nu? Crezi că nu o pot învinge?
-Sunt mai tare decât tine. -Serios?
De-asta mi-am smuls inima ca să te scap de Regina cea Rea?
M-aș fi descurcat și singură.
-Crezi ce vrei, dar nu mergi. -Gata.
Gata cu rivalitatea între surori. Regina are dreptate.
Trebuie să refacem bagheta înainte de luptă.
-Apoi vom lupta împreună. -Mersi!
Bine, cum vreți. Dar atunci nu vă bazați pe mine.
-O să fie în regulă? -Doar să se calmeze.
Între timp, aș duce fragmentul în tainița mea, să fac o vrajă de aflare.
Și noi? Doar n-o să stăm degeaba.
-Nu vom sta. Avem destule de făcut. -Da?
Se vede că n-ai planificat nicio nuntă.
Vei alege flori și prăjituri în ajunul Bătăliei Finale?
Da. Eu și David am făcut nunta chiar şi după ce ne-ai amenințat.
Astfel, oamenii și-au păstrat speranţa. De ce ar fi altfel pentru Emma și Hook?
Cine e gata să pună suflet în planificarea nunții?
Zâna Neagră i-a luat inima lui Gideon?
Știam eu că fiul nostru nu ar face așa ceva! Ştiam că nu e rău.
Înseamnă că poate fi salvat.
Zâna Albastră e mai bătrână decât mine.
O cunoaște pe mama de dinainte să devină malefică.
Înseamnă că Albăstrica știe cum poate fi învinsă.
Iar eu i-am făcut jocul mamei și i-am răpit puterile magice. Nu o pot trezi.
Chiar dacă știe ceva, nu ne poate ajuta în starea asta.
Nu aveai cum să știi că mama ta trage sforile.
Ai făcut ce trebuia ca să-l aperi pe Gideon.
Trebuie să găsim o cale de a o trezi pe Albăstrica din comă.
Primul pas e să-i redăm magia. Până atunci, inima îi rămâne înghețată.
-Ai vreo idee cum am putea? -Nu, și am căutat deja în toate cărțile.
Mă duc la conacul Vrăjitorului, să văd ce găsesc.
Bine. Succes!
-Rumple? -Nu. Eu sunt.
-Am așteptat să plece. -Zelena!
Ce-avem noi aici? E cumva...
Nu! I s-a oprit inima pentru că nu mai are puteri magice.
-Rumple se ocupă de asta acum. -Da?
Oricum, nu-mi plăcea de ea. Secretul vostru e în siguranță.
-Mă bucur să aud asta... Ce dorești? -O favoare.
Mă întrebam dacă poți să stai puțin cu Robin.
Da, sigur. Cu plăcere!
Avem un coș numai bun pentru ea. Mă duc să-l aduc.
Poftim.
Nu-ți face griji, scumpo. Mami nu va lipsi mult.
Doar până-i smulge aripile zânei celei rele.
E cineva?
-Henry! -Bunicule...
-Nu m-ai auzit? -Scuze, scriam.
E stiloul de Autor.
Știu că s-au întâmplat multe, dar sper că nu schimbi poveștile.
-Știi ce periculos poate fi. -Sigur, n-aș face așa ceva.
Bine.
Oricum, am încercat deja acum câteva zile și nu merge.
Uite!
EMMA ÎNVINGE LA FINAL
Ai văzut? Nu pot schimba lucrurile nici dacă vreau.
Trebuie să dea Bătălia Finală. Nu o poate ocoli.
Atunci ce făceai?
-Încercam să traduc asta. -Pagina scrisă în tainița Reginei.
Isaac zicea că puterile de Autor îmi spun ceva.
M-am gândit că scrisul e așa pentru că am folosit un stilou obișnuit.
Dar nici ăsta nu ajută.
Ce rost au puterile astea dacă nu pot ajuta?
O vom ajuta, Henry, dar nu trebuie s-o luăm razna încercând.
-Uneori trebuie să faci un pas în spate. -Cum?
Da, să-ți trăiești viața. De asta m-am întors.
Mi-am uitat portofelul și o să am nevoie. Azi căutăm o sală de nuntă.
Săli de nuntă... „Trăiește-ți viața”...
Sigur e mâna bunicii aici. „Să nu renunțăm la speranță.”
De obicei, are dreptate.
Lasă caietul aici. Poți să vii după el mai târziu.
Regina! Cu ce pot să te ajut?
Pregăteam o vrajă de aflare și m-am trezit că nu mai am ochi de...
-E Robin? -Da. Zelena a lăsat-o un pic cu mine.
Nu-i așa că e adorabilă?
-E vreo problemă? -Încă nu.
Dar va fi curând.
Sarea, te rog!
Viclenia-Voastră, vă caută un bărbat. Cică are nevoie de ajutor.
Oamenii au uitat că l-am izgonit pe șarlatanul de vrăjitor?
Va trebui să le reamintesc.
Poftește-l înăuntru!
Bună, Zelena. Mă bucur să te revăd.
-Te cunosc? -Poate dacă aș ține un cuib de pasăre...
Stanum?
Nu ne-am văzut de mult. Văd că nu m-am schimbat doar eu.
-Ce cauți aici? -Speram să ajuți un vechi prieten.
Am tăiat un copac de-al Vrăjitoarei de la Miazănoapte
și m-a pedepsit cu un blestem teribil.
-Ți-a transformat hainele în tinichea? -Întocmai!
Dar nu doar hainele, ci și trupul. Metalul înaintează.
Dacă nu găsesc curând o inimă nouă, nu va rămâne nimic din mine.
Vei fi o conservă umblătoare.
Și eu ce-aș putea să fac?
Există un obiect fermecat, Inima Stacojie.
Se spune că e ascunsă în pădure și păzită de un monstru.
Ajută-mă să ajung la ea.
Deci tu obții o inimă. Eu cu ce mă aleg din afacerea asta?
Nu voiai să-ți folosești puterile spre bine?
După cum ai spus, m-am schimbat.
Magia e mai amuzantă cu viclenie.
O fi așa cum spui, dar nu cred că viclenia te oprește să mă ajuți.
Te arăți puternică, dar cred că de fapt ți-e frică.
Cum îndrăznești să-mi vorbești așa? Știi cine sunt și ce pot face?
Da. Dar nu mai am nimic de pierdut.
Sper să-ți cadă bine cina, așa, de una singură.
Gărzi!
Nu mă tem de niciun monstru din pădure.
Sunt cea mai puternică vrăjitoare din Oz!
Hai să luăm inima și o să vezi.
-Zelena! -Ce cauți aici, Regina?
Nu e limpede? Am venit să te scot de aici înainte să-ți dai duhul!
N-o să pățesc nimic. Doar nu-mi sta în drum.
-E spre binele tău! -De când îți pasă de binele meu?
-Nu mă mai învinuiești de ceva? -Cum adică?
Tot timpul cât l-ai jelit pe Robin și inima ta frântă, ai dat vina pe mine!
L-am sacrificat pe Hades, bărbatul iubit, ca să-ți salvez viața!
În schimb, tu m-ai învinuit. Iar acum ai venit să-mi faci morală.
Nu, mersi.
Dacă nu sunt bine-venită la masa eroilor, nu-i nimic!
-Rezolv singură aici. -Zelena!
Surioară, te rog.
Am treabă.
-Nu! -Lasă-mă!
Nu trebuia să faci asta.
-Ce ziceți? -Drăguț.
Eu zic să nu renunțăm la ideea unei nunți pe mare.
Nu ar fi romantic să spunem „da” pe Jolly Roger?
Nu prea, dacă nuntașii au rău de mare.
-Flăcăul are dreptate. -La Bunicuța ar fi perfect.
Putem ține ceremonia afară...
Iar după masă, dăm mesele la o parte pentru dans. Avem muzică la tonomat.
-Ce zici, David? -Nu știu...
Cum adică nu știi? Am trăit atâtea momente fericite aici!
-Nu vrei să mai adăugăm unul? -Nu toate au fost fericite.
Și nu am fost împreună la toate.
-Ce tot spui? -Ți-ai dat întâlnire cu Whale.
Tată!
Era în timpul blestemului. De ce dezgropi asta?
Nu poate fi motivul pentru care nu vrei nunta aici.
Bine, îți dau alt motiv: e o magherniță.
Mai vrei unul? Nu e suficient de mare. Emma e prințesă, va avea nuntă regală.
-Vrei o sală mai mare? Hai s-o găsim. -Cu plăcere!
-Ce se întâmplă? -Nu știu, iubire. Habar n-am.
Exact de asta ți-am spus să nu vii aici.
-Vrei să spui că e vina mea? -Exact asta spun!
Dacă mă ascultai, nu rămâneam blocate în subteran.
Dacă nu te băgai, de-acum măturam pământul cu Zâna Neagră.
N-aș fi așa de sigură. E cea mai mare putere malefică pe care am înfruntat-o.
-Tocmai de aceea lansam un atac-surpriză. -Da, fără singura armă care o învinge!
Poate că tu și Emma aveți nevoie de bagheta unei zâne. Eu, nu.
Despre asta-i vorba? Vrei să arăți că ești mai tare decât noi?
Nu! Vreau s-o opresc pe cea care mi-a amenințat copilul!
Da, de una singură! De ce ții atât la asta, Zelena?
De ce ții să fii mai bună decât toată lumea?
Pentru că sunt. Acum o voi găsi pe Zâna Neagră și o voi distruge
înainte să ne găsească ea pe noi.
Dacă nu vrei să ni se prăbușească toată mina în cap, nu mi te mai opune.
Zelena!
-Suntem aproape de bârlogul monstrului. -La treabă, atunci!
Mai am de terorizat un sat de Liliputani în seara asta.
Suntem singuri aici, Zelena. Nu te mai preface.
-Cum adică? -Te prefaci că preferi să faci altceva.
-Bine, Stanum. Spune-mi, de ce te ajut? -Fiindcă nu ai nimic mai bun de făcut.
Preferi să umbli prin pădure cu un prieten vechi
decât să stai singură în castelul tău de smarald.
Nu știi ce vorbești. Am o grămadă de treburi importante acasă.
-Dă-mi un exemplu. -Creez cea mai puternică vrajă din lume.
-Voi putea călători în trecut. -Și unde ai vrea să ajungi?
La început de tot, când m-a dat mama de suflet.
Să-i arăt că sunt mai puternică decât sora mea, că trebuia să mă păstreze pe mine!
Mi se pare că te chinui prea mult să fii cu cineva care nu te-a vrut.
Ai grijă! Ultimul care mi-a vorbit așa direct
curăță banane cu picioarele acum.
Nu te-ai supăra dacă nu aș fi spus adevărul.
-Știi tu cum pot obține ce vreau? -Să știi că da.
Nu!
Numai eu am voie să fac rău cuiva în pădurea asta!
-Zelena... -Ți-am spus că nu mă oprești!
-Stai! -Ce e?
Cristale de zână. Și e doar un început de filon.
Acum știm de ce s-a ascuns Zâna Neagră aici.
-Ce să facă ea cu magia luminii? -Că bine zici!
Nu mă interesează magia luminii.
Deci tu ești Regina cea mare și Rea care mi-a folosit blestemul.
-Nu mă mir că ai eșuat. -Nu mai spune!
Gideon...
-Să înțeleg că-mi accepți propunerea? -Mă tem că nu.
Sunt mai puternică decât sora mea și am venit cu un singur gând: să te omor.
Astăzi, nu.
Ține-l tu ocupat. S-a pus cu cine nu trebuia.
-Nu poți fugi la nesfârșit! -Nici nu e nevoie.
Trebuia să-mi accepți oferta când ți-am dat ocazia.
De ce?
Nu știai? Viclenia învinge întotdeauna.
Te voi distruge odată pentru totdeauna.
Cel mai trist e că ai crezut sincer că mă poți învinge.
Vrei să vezi magie adevărată?
Nu!
-Zelena! -Ți-ai jucat bine rolul, fiule.
-Nu se poate! -Nu ești așa puternică pe cât credeai?
Dă-i drumul!
Ai avut totuși dreptate cu ceva. Ești mai puternică decât sora ta.
De aceea voiam să-ți canalizez magia în cristale, ca să le transform în arme.
Cu o doză de magie neagră de la tine, pot fi mult mai utile!
-De ce magia mea? A ta nu era bună? -Nu pricepi, scumpo?
Magia ta e utilă fiindcă e instabilă.
Ești atât de disperată să fii iubită, să te afirmi...
Inima ta e tulburată.
Nu fi așa de surprinsă. Toată lumea vede asta.
Eu, pe de altă parte, sunt cât se poate de mulțumită de mine.
-Mi-ai întins o capcană. -Nu.
Dar am știut că vei lua decizia greșită.
-La ce îți trebuie cristalele? -La împlinirea scopului meu aici.
Cu ele va începe Bătălia Finală.
Dar nu-ți face griji. N-o să trăiești destul ca să-ți regreți greșeala.
Nimeni nu va trăi prea mult.
Pădurea asta e a mea! E vremea să înveți cine e rege aici.
Eu!
Zelena!
Credeam că leii sunt curajoși. Fricosule!
-M-ai salvat. -Norocul tău.
-Ce se întâmplă? -Nu mai am mult timp.
Pe aici.
-Ești teafără? -Da. Ce s-a întâmplat?
-Suntem... -În afara minei zânelor.
Zâna Neagră ne-a trimis afară prin magie.
Acum, că are praf de zână întunecat, nu o mai putem opri.
Nu-i adevărat. Putem merge să luăm noi cristalele.
După ce ne-a făcut, crezi c-ar fi așa de simplu?
Cred c-ai făcut destul azi.
-Chiar crezi că e vina mea? -Dacă cred?
Dacă nu țineai să arăți că ești cea mai puternică,
n-ar avea magie nucleară.
-Lasă-mă să îndrept situația! -Stricând-o mai mult?
Dacă ții atât de mult să fii cea mai tare, nu vrei să mergi în locul potrivit?
-Cum adică? -Întoarce-te în Oz.
Măcar acolo nu ne mai poți crea probleme.
-Doar nu vorbești serios... -Ba mă tem că da.
Mă scuzi. Merg la familia Emmei să vedem cum putem repara ce ai stricat.
Regina...
-Asta e sigur... -Mai mare?
Spațiul ăsta are mult potențial.
Putem atârna lumini de tavan, aducem copăcei...
-Poate deveni ceva magic. -Cred că da.
-Nu vă trage curentul? -O fi deschisă o fereastră.
Uită-te la pereți. Ar trebui zugrăvit totul.
Tată, știu că avem sânge regal,
dar, dacă nu cumva vrei o nuntă exotică la castelul tău
sau la Excalibur, în Vegas, nu cred că găsim ce vrei.
-Nu-i o idee rea. -Vegas?
Nu. Castelul din Pădurea Fermecată. De câte boabe magice ar fi nevoie?
-David, putem vorbi puțin afară? -Sigur.
-Fugim în lume? -Da. Aduc eu romul.
Care-i problema, de fapt?
Nu-mi spune că locul ăsta ți se pare bun.
Nu e ședința de Consiliu local despre parcări. E nunta Emmei.
Chiar de-ar vrea să se mărite în baie ar fi perfect și exact așa cum trebuie.
Chestiile astea nu sunt importante. Care-i problema, de fapt?
-Nu știu de ce trebuie să ne grăbim. -Să ne grăbim?
Dacă ai ceva cu Hook, e prea târziu. Împacă-te cu situația!
Nu e vorba de Hook, De ce insistăm cu nunta în ciuda a tot ce se petrece?
Am zis că nu cedăm în fața fricii. Lumea are nevoie de speranță.
Dar noi, familia noastră? Nevoile noastre?
Ce tot spui?
Ziua nunții noastre a fost cea mai fericită.
Până când Regina cea Rea a dat buzna și ne-a amenințat.
Atunci, a devenit ziua cea mai rea. Nu vreau să pățească așa și Emma.
Când o conduc la altar, vreau să se gândească doar la un viitor minunat.
Nu la Gideon, la Zâna Neagră sau alte cele.
La câte a pătimit, măcar să-i oferim o nuntă de neuitat.
Și dacă nu vom trăi ca să-i oferim asta? Dacă nu va supraviețui ea?
Va scăpa cu bine.
Aici intervine speranța.
Mamă...
Tata are dreptate. Poate că...
Poate că e mai bine să amânăm nunta până suntem siguri
că Zâna Neagră nu ne poate strica ziua.
-Dar dacă nu o putem învinge? -Atunci...
Ar fi oricum o căsnicie foarte scurtă.
Ne iubim.
Vrem să facem nunta la momentul bun.
Nu de teamă că am putea muri, ci pentru că știm că e momentul bun.
-M-am întors. -Bună!
-Cum ți-au mers treburile? -Nu prea bine, dar nu mai contează.
-Cum v-ați descurcat? -E o dulceață.
Pot să stau cu ea oricând ai nevoie.
Nu cred că va mai fi cazul, dar mulțumesc, oricum.
Ce spui, Robin?
Cred că e vremea să mergem acolo unde ne e locul. Acasă.
Inima Stacojie...
-Și acum? -Putem afla într-un singur fel.
-Ești pregătit? -Da.
-Ce s-a întâmplat? -Chestia asta îmi absorbea magia.
Cum? De ce?
Pentru că inima asta nu e magică. E doar o bucată de sticlă.
Ca să funcționeze, are nevoie de magia cuiva. A mea.
-Ai știut despre asta! -Zelena, jur că n-am ştiut nimic!
Minți.
Cine te-a învățat să-mi faci asta? Dorothy?
Nu trebuia s-o las pe mironosița aia să se întoarcă la ferma ei!
Nu cunosc nicio Dorothy și îți jur că nu te-aș fi păcălit niciodată.
Vrei să știi cum poți găsi ce îți dorești? Asta e!
Ce tot spui?
Încercam să-ți explic înainte să atace leul.
Nu ai nevoie de vraja întoarcerii în trecut ca să nu mai fii singură.
Ai nevoie doar de câțiva prieteni.
Lasă-mă să ghicesc. Tu, de exemplu?
Chiar crezi că aș renunța la puterile mele magice ca să te salvez?
Ca să ai un prieten care te acceptă, când nimeni altul nu o face? Da.
Nu.
Nu mi-ai spus tu că magia mă face o persoană deosebită?
Nu magia te făcea deosebită,
ci dorința de a o folosi pentru a face bine oamenilor.
Dacă mă lași aici să ruginesc, îți vei păstra puterile,
dar vei rămâne singură multă vreme.
Îmi asum riscul.
Îmi pare rău, Stanum, dar te înșeli. Tocmai magia mă face deosebită.
-Nu voi renunța la ea. -Zelena...
-Bucură-te de viața de statuie.
Poate se va întoarce Dorothy să te salveze.
-Ce a făcut? -Cred că glumești!
Din păcate, nu.
Cum se face că, deși sora ta nu e răul cu care luptăm,
totuși e răul cu care luptăm?
Credeți-mă, am fost foarte aspră cu ea. Nu ne va mai face probleme.
Pentru ce îi trebuie Zânei Negre cristalele?
Pentru a începe Bătălia Finală. Așa a spus.
Și a început-o?
Nu știu, Henry. Vom vedea.
-Ai rezolvat ceva cu bagheta? -Din păcate, am fost distrasă.
Acum, că mi-am rezolvat problemele de familie, mă ocup de baghetă.
Poate nu le-ai rezolvat, totuși.
Ce cauți aici? Am convenit că cauți fi mai bine în Oz.
Nu, tu ai decis asta singură. Și eram pe punctul de a pleca.
-Dar m-am răzgândit. -De ce?
Pentru că, indiferent ce crezi tu, nu mă așteaptă nimic în Oz.
Toți cei care au ținut la mine acolo acum mă detestă.
Știu că relația noastră nu e cum și-ar fi dorit mama, dar...
Numai pe tine te am, Regina.
A fost un gest prostesc și arogant să merg în mină şi îmi pare rău.
-Dar cred că acum pot să ajut. -Cum?
Zâna Neagră mi-a folosit magia ca să întunece cristalele zânelor,
deci magia mea e legată de ele.
Și cum ne ajută asta?
O putem distruge... cu asta.
Ce-i asta?
Ceva ce am luat din Oz în timpul tornadei.
-Și ce efect are? -Îmi va distruge magia.
Ce s-a întâmplat?
Dacă pățesc ceva, promite-mi că vei avea grijă de Robin.
Sigur că da!
-Dar nu vei păți nimic. -Promite-mi.
-Îți promit. -Și eu.
Face parte din familia noastră. O vom apăra cu prețul vieții.
Bine...
-Cum te simți? -Slăbită...
Și totuși, nu te-am văzut niciodată atât de puternică.
Zelena, îmi pare rău pentru tot ce-a fost.
Sunt foarte mândră de tine!
Toate cristalele și-au revenit la normal, ca acesta?
Da. Zâna Neagră și-a pierdut avantajul.
S-o sunăm pe Stareță. Piticii pot scoate cristale.
-Ne-ar fi de ajutor. -Mult succes!
E prima pe care am sunat-o în încercarea de a găsi restul baghetei.
I-am lăsat zeci de mesaje, dar nu m-a sunat înapoi.
Gold...
Stareța e în prăvălia lui Gold, în spate.
Nu mă mândresc cu fapta mea, am crezut că așa e bine pentru fiul meu.
Amândoi am gândit așa.
-Ce căutați aici? -Am venit să te ajutăm. Cu plăcere!
Cu ce să mă ajutați?
Cu mica problemă cu zâna, pe care nu poți s-o rezolvi.
S-ar putea să reușim s-o trezim pe Zâna Albastră.
Sau ai tu o soluție?
Încă nu, dar voi găsi.
Poate nu va fi nevoie să mai așteptăm dacă le lași să încerce.
Uite...
Azi mi-am dat seama câte momente din viața lui Gideon am pierdut.
Nu mai putem recupera timpul acela.
Acum, că a venit la noi, nu vreau s-o las să ne răpească și alte momente cu el.
Dați-i drumul.
Ai reușit. Îi bate din nou inima.
Se va trezi curând.
Mai întâi ți-au distrus rezerva de magie întunecată,
iar acum sunt pe punctul de-a o trezi.
Nu le voi permite!
Probabil că bucata aceea de baghetă e puternică.
-Te temi așa tare de ea? -Sigur că nu.
Nu din cauza baghetei am vrut s-o adorm pe zâna insipidă.
Atunci, de ce?
Îmi cunoaște secretul cel mai întunecat, pe care fiul meu nu trebuie să-l afle.
Adevăratul motiv pentru care l-am abandonat.