Din episoadele anterioare...
Regina cea Rea a trimis lumea aici.
-Asta e povestea? -E adevărat!
-Cât stai? -O săptămână.
E destinul tău! Tu o să readuci finalurile fericite.
Sper că-ţi plac merele.
E otrăvită. Poate nu crezi în blestem, dar eu cred în tine.
Henry!
Poveştile din carte sunt reale.
La revedere, Emma.
Henry, trebuia să te cred cu blestemul.
Te iubesc, Henry.
E misiunea ta de căpătâi. Operaţiunea "Cavalerul de onoare".
PĂDUREA FERMECATĂ ÎN VREMURI TULBURI...
Trezeşte-te!
-Ce e, tată? -E timpul. Ne-au găsit.
Nu te speria, o să fie bine.
Eu rămân, ca tu să poţi fugi.
Nu te părăsesc! O să te ajut să lupţi!
Nu se poate! Tu trebuie să ai grijă de carte.
-O ai, da? -Sigur.
-Tot timpul o am la mine. -Excelent.
Ar putea fi singura speranţă de a învinge întunericul.
-O apăr cu preţul vieţii. -Nu e nevoie.
Acum hai, trebuie să ajungi într-un loc sigur.
Trebuie să transmiţi mai departe poveştile.
-Dar cine le va crede? -Într-o zi, cineva le va crede.
-Tati! -Lasă-mă pe mine. Du-te!
-Eu... -Ştiu. Şi eu te iubesc.
Du-te!
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Ne-a ajuns blestemul Zânei Negre!
Unde crezi că o să ne ducă?
Nu contează. Oriunde ajungem, o să învingem.
Archie! Hei, Archie! Ce s-a întâmplat?
Ce-a făcut blestemul Zânei Negre?
Henry, pe bune? Ce blestem? Ce zână?
Credeam că am depăşit asta.
Ţi-a făcut ceva. Tuturor v-a făcut.
Henry, când programăm următoarea şedinţă?
Unde e? Ştii la cine mă refer. Unde e mama?
Henry, ştii unde e Emma.
E în acelaşi loc unde e de doi ani.
Emma, ai o vizită. E fiul tău.
-Mamă! -Henry!
-Ce bine, îţi aminteşti de mine! -Sigur că da.
Am căutat în tot oraşul
şi n-am găsit restul familiei.
-Pe Albă, pe David, pe Hook... -Gata!
-Ce e? -Nu vreau s-o iau de la capăt.
M-am chinuit mult să fac progrese.
-Progrese? -Ştii la ce mă refer.
Albă-ca-Zăpada, Făt-frumos sau căpitanul Hook nu există.
Părinţii mei nu-s personaje de poveste. Nimeni nu e.
Nu există niciun blestem. E un oraş obişnuit.
Mamă, ce s-a întâmplat cu tine?
Mă fac bine.
Am ajuns la nebuni pentru că te-am crezut atunci.
Am crezut ce-ai spus.
Nu! E opera Zânei Negre.
A spus că-ţi va lua familia şi aşa te-a blestemat.
Nu. Gata cu blestemele!
Vreau doar să mă fac bine,
ca să pot... să pot să-ţi fiu mamă.
De cât timp eşti pacientă aici?
Ştii de cât timp sunt aici.
Poate ajută dacă spui?
De când ai mâncat plăcinta otrăvită, să arăţi că poveştile sunt reale.
Ai stat în spital câteva săptămâni, abia ai scăpat.
Nu, n-a fost aşa.
Nu-ţi aminteşti? Am mâncat plăcinta.
Dar tu te-ai luptat cu un dragon şi m-ai trezit...
-M-ai trezit şi... -Henry, termină!
Asta e nebunie! Tu eşti cel care se simţea mai bine.
-Nu recidiva! -Dar e adevărat.
Henry, n-ai fost salvat cu un sărut.
Ai fost salvat cu medicamente, de dr Whale, la spital...
E timpul pentru tratament.
Termină! Nu lua astea. Nu mai lua nimic!
Poate aşa te împiedică Zâna Neagră să-ţi aminteşti.
-Henry, lasă-mă... -Nu, uite!
Pagina asta scrisă de mine înseamnă că se apropie Bătălia Finală.
Cheia victoriei e aici.
Dar nu putem învinge până nu începi să crezi.
Scuze pentru el.
Nu mai face de-astea, altfel mama ta n-o să te lase să mai vii la mine.
-Regina? E aici? -Cine e Regina?
Henry! Uite-l pe băiatul meu.
Doamnă primar, scuze, nu ştiam că vine azi.
De câte ori să-ţi zic? Spune-mi Fiona.
Nu e cazul să ne formalizăm.
Henry, tu n-ar trebui să fii la şcoală?
Sigur că da. Voiam doar să-mi vizitez cealaltă mamă.
Ce e aia? Unde ai găsit-o?
Nu, cred că o s-o ţin eu.
Cartea asta nu face decât necazuri.
Henry, du-te înapoi la şcoală. Ne vedem la cină.
Eu şi Emma avem ceva de discutat.
Bine, mamă.
Orice-ţi spune să faci, nu face.
Cred că cineva trebuie să-şi ia medicamentele.
David!
Da, sunt bine.
Nu. Emma! Emma!
A dispărut.
Zâna Neagră s-a ţinut de cuvânt, ne-a despărţit.
Ne-a despărţit? Unde naiba suntem?
-Ăsta e palatul nostru. -Ce facem acum?
Suntem în Pădurea Fermecată.
Are stil, recunosc.
Ne-a dus de la nunta ta la a lor.
Aici ne-am căsătorit.
Înainte să fim blestemaţi.
Henry?
Henry!
-Hei! -Unde?
O să-l găsim.
Dacă crede că poate distruge familia asta...
Niciun blestem nu ne-a oprit până acum.
Şi nici azi nu va fi altfel.
O să-i luăm pe Emma şi Henry înapoi, indiferent unde sunt.
Oameni buni, mă simt bine.
Cu respect, Emma, pari destul de agitată.
-Nu sunt deloc. -Eşti sigură, dragă?
Da. Totul e în regulă.
Eu am venit să văd cum te mai simţi.
Ca primar la Storybrooke,
mă interesează soarta tuturor cetăţenilor.
Mă rog, cetăţenilor cu probleme.
Cu respect, dr Hopper şi dnă primar,
-...ştiu despre ce e vorba. -Serios?
Despre Henry.
Da, tu eşti mama lui biologică şi el e fiul meu,
deci interesul meu în ce te priveşte e mai acut.
Nu cred că e un secret.
-Mă simt iubită. -Lăsând sarcasmul,
Emma se descurcă excelent.
Minunat. Rapoartele dr Hopper sunt foarte încurajatoare.
Nu cred că exagerez când spun
că e posibil să-ţi putem da drumul în curând.
N-ar fi frumos să poţi picta şi altceva decât spitalul ăsta deprimant?
Ne străduim să amenajăm.
Poate chiar zgârie-norii din Boston?
Dacă-mi amintesc bine, ai un apartament acolo.
-N-ar fi frumos să te întorci? -Ba da, ar fi.
Bun.
Nu doar sănătatea ta mă îngrijorează, ci şi a lui Henry.
Se agaţă în continuare de iluzia că poveştile sunt reale.
Speram că am depăşit faza asta.
Dar acum, mulţumită ţie, am un băiat de 14 ani care crede în basme.
Dnă primar, vă rog, e o situaţie foarte delicată.
Scuze, nu mă pot abţine când e vorba de fiul meu.
N-am vrut să fac rău.
Sigur că nu. Dar, din fericire,
cartea asta mi-a dat o idee despre cum îl putem vindeca
de toate prostiile astea.
Ce spui acolo? Ce vrei să fac?
Arde-o.
Arată-i că te-ai ancorat în realitate şi o va face şi el.
Pentru că să crezi în ceva,
ceva care nu este real, e o chestie contagioasă.
-Nu. Îmi pare rău. -Nu?
Ştiu, poveştile nu-s reale, dar nu pot distruge cartea.
Henry ar fi distrus, ţine mult la ea.
Asta era şi ideea, să-i distrugem iluziile, şi pe ale tale.
Nu sunt pregătită pentru asta.
Da? Poate nu eşti pregătită acum, dar o să fii.
Sunt sigură de asta.
Dr Hopper o va păstra până în ziua aceea.
Şi ziua aceea va venit,
pentru că, dră Swan, până nu vei fi pregătită să distrugi cartea
şi să te desparţi clar de fanteziile astea,
o să rămâi după gratii.
Emma! Nemernica aia...
Îşi bate joc de noi.
-Arat-o din nou, e oglinda ta! -Pe care ea o controlează.
-De ce? Ce face? -E Bătălia Finală!
Bătălia Finală? La ospiciu?
-E clar că nu e ce credeam noi. -E clar.
Sufletul ei! Ea e Salvatoarea.
Bătălia Finală nu e un război.
E o luptă pentru sufletul ei, credinţa ei, speranţele ei.
Nu înţeleg. Ce câştigă ea dacă Emma nu mai crede?
S-ar putea să ştiu eu.
-Zelena? -Ce caută aici?
Vă ajut, mersi mult.
Jobenul Pălărierului! N-a fost distrus?
Era pălărier, avea mai multe.
În ele sunt portaluri.
Cu el am scăpat din Oz.
Ai scăpat? De ce ai fugit din propriul tău ţinut?
Nu avem mult timp, e mai uşor dacă vă arăt.
Dacă vrei să vedeţi de ce fug, ia priviţi.
Nu e nimic acolo.
Văd. Când am plecat din Oz, era distrus!
Era o adevărată Apocalipsă.
-A dispărut. -Parcă n-a fost.
Ce legătură are asta cu Emma?
Deci asta face...
De-asta vrea ca Emma să distrugă cartea!
Când Salvatoarea nu mai crede, ţinuturile de basm încep să dispară.
Dacă n-o oprim pe Zâna Neagră, toate ţinuturile vor fi distruse.
Şi toţi cei care le locuiesc.
GOLD & FIUL AMANET ŞI ANTICHITĂŢI
Cine a venit, tată?
Verificam dacă totul e cum trebuie.
Ştiţi cum se spune, primarul nu se odihneşte niciodată.
Doamnă primar, ce onoare!
V-am adus de mâncare şi o mică treabă, dacă o acceptaţi.
Mi s-a oprit ceasul de mână. Cred că nu mă împac cu ceasurile.
Vom repara ceasul din turn.
Şi ne apucăm imediat de ceasul dv.
-Mulţumesc! -Mulţumim pentru prânz.
V-am adus şi fursecurile voastre preferate.
Mulţumim.
E frumos din partea dv că vă gândiţi la Gideon.
Când cineva şi-a pierdut mama, trebuie să umplu golul rămas.
Tu cum te simţi? Ştiu că e dificil în perioada asta.
E greu să mă gândesc la Belle de aniversarea noastră,
-...după ce s-a întâmplat. -Da, e groaznic de trist.
-Foarte trist. -Mulţumesc.
Vin mai târziu după ceas.
Ştiu că întotdeauna pot conta pe tine.
Şi te rog, să-mi spui dacă mai pot face ceva.
Sunt întotdeauna dispusă să-i ajut pe băieţii mei.
M-am văzut cu cineva din Arendelle. Avea zăpadă pe umeri.
-Cât s-a răspândit coşmarul ăsta? -Până departe de tot.
-Jasmine? Aladdin? -Orice e ăsta, a ajuns la Agrabah.
Abia am apucat să plecăm. Ce se întâmplă?
Zâna Neagră face asta, din Storybrooke.
Atacă credinţa Emmei.
Cu cât îşi pierde credinţa, ţinuturile de basm dispar.
Trebuie să ne întoarcem şi s-o oprim.
Nu se poate prin joben?
Nu ne duce într-un ţinut fără magie. Avem nevoie de altceva.
Am eu. Cred că am. Am o teorie despre unde să căutăm.
-N-avem nevoie de teorii. -Nu vreţi să vă ajut?
Cu tot respectul, căpitane, acum ne trebuie magie.
Şi ăsta e domeniul meu. E timpul să fac ce ştiu mai bine.
Trebuie să ne întoarcem la castelul meu.
Nu-mi pasă ce fel de magie trebuie, îi aduc înapoi pe Henry şi Emma.
Henry? Ce naiba? Cum ai intrat aici?
Hopper trebuie să-şi păzească portofelul.
Vorbeşti serios? Să evadez? Puştiule...
Locul tău nu e aici. Şi primăriţa n-o să-ţi dea drumul.
Dar eu te scot. Asta e operaţiunea "Cuibul de cuci".
Nu se termina cu o lobotomie?
Trebuie să fugim înainte să vină asistenta.
Hai, trebuie să mergem! Hai!
Mama naibii...
E mai înalt decât îmi aminteam.
Hei! Data viitoare când pleci într-o misiune secretă,
asigură-te că nu-s Munchkini în jur. Sunt uşor de mituit.
Important era să fiu rapid, nu invizibil.
Deci aşa vrei tu să ne întoarcem?
Speri că e un bob magic sus?
Doar într-un fel o să aflăm.
Hook, vrejul ăla e înalt de 300 m.
-Crezi că poţi urca? -Vreau să mă întorc la soţia mea.
Nu e un plan bun s-o laşi văduvă. O să te sinucizi aici.
Să ştii că l-am mai urcat o dată.
-Serios? Când? -Cu Emma.
A fost prima noastră aventură împreună, deşi aveam scopuri necurate.
Da, îmi amintesc că ai încercat s-o omori.
N-a fost dragoste la prima vedere,
dar lucrurile s-au schimbat, noi ne-am schimbat.
-Ştiu, dar... -Ne-am făcut reciproc mai buni.
Eu şi Emma n-am avut o poveste de dragoste predestinată,
cu sfârşit fericit garantat.
Am luptat pentru dragoste şi am învins.
Mai ales tu ar trebui să înţelegi asta.
Dar acum ai văzut în oglindă, nici nu-şi aminteşte cine sunt.
Aşa că da, o să urc pe vrej şi o să găsesc bobul ăla,
pentru că n-o să pierd totul
fiindcă o zână acră a aruncat alt nenorocit de blestem!
Povestea noastră a început pe vrej, dar nu se termină aici.
Te temi să n-o pierzi pe Emma, am înţeles.
Respiră adânc, da? Linişteşte-te.
Hai să urcăm vrejul împreună.
Trebuie să-ţi arăt ceva.
Dacă nu cumva aşteptăm un elicopter, am greşit drumul.
Am venit pentru că aici ţi-ai văzut ultima oară familia.
Aici ai ştiut ultima dată cine eşti cu adevărat: Salvatoarea.
Mamă, e adevărat!
Trebuie să accepţi că nu e adevărat.
Nu mă convingi că mama e Albă-ca-Zăpada aducându-mă pe acoperiş.
Dar chiar este. Şi ăsta nu e orice acoperiş.
Aici te-ai măritat ieri cu iubirea ta adevărată.
Iubirea mea adevărată? Nu aşa merg lucrurile.
Ba da, pentru tine aşa a fost. Aici te-ai măritat cu căpitanul Hook.
Hook? Cine ne-a căsătorit, Clopoţica?
Nu, Greieraşul Jiminy. A fost grozav.
Aici a fost altarul, unde te-au dat părinţii tăi.
Părinţii mei m-au dat când eram bebeluş.
Mamă, termină. Te-au dus la altar.
Aici v-aţi spus jurămintele.
În faţa tuturor prietenilor şi rudelor, care te iubesc.
Aici! Vino!
Ce s-a întâmplat? Mamă, ai văzut ceva?
-Nu ştiu. -Adică da. A mers, ştiam eu!
Henry, nu ştiu ce am văzut. Stau la ospiciu de ani de zile.
Nu prea pot să mă încred în creierul meu.
Ăsta e blestemul! Vrea să te îndoieşti de tine.
Dar nu poţi să te dai bătută. Trebuie să lupţi!
Nu vreau să lupt, vreau să merg acasă, la Boston.
Storybrooke e casa ta.
Dacă rămân, Fiona mă bagă iar la nebuni.
-Nu e bine pentru niciunul din noi. -Nu poţi să pleci!
Nu plec pentru totdeauna. O să mă întorc, îţi promit!
Trebuie să plec o vreme şi să mă ascund.
Bine.
Dar aşteaptă. E mai sigur să pleci pe întuneric.
Ştiu unde-ţi ţine Hopper cheile de la maşină.
Acum câteva secunde voiai să rămân şi acum mă ajuţi să plec?
Eşti mama mea şi întotdeauna o să te ajut.
-Şi ai dreptate, nu meriţi să te închidă. -Mersi, puştiule.
Ne vedem aici într-o oră?
După aia, îţi promit că o să ai viaţa pe care ţi-ai dorit-o dintotdeauna.
"Fiului meu, Gideon. Să fii mereu puternic şi cinstit."
"Te voi iubi veşnic. Mama"
Gideon, ştiu că nu e uşor să vorbeşti despre Belle.
Dar cartea asta a însemnat mult pentru ea.
Şi şi-a dorit mult să fie a ta.
-Ştiu, să-mi amintesc ce mult m-a iubit. -Da.
Fiona mi-a fost mai mamă decât Belle.
Cât de multe îţi aminteşti?
Despre când a plecat?
Numai ce mi-ai spus tu.
Eram mic de tot.
A spus că se duce la magazin şi n-a mai venit.
Păi, m-am gândit mai bine şi...
Poate că nu ştim toată povestea.
Mama ta nu ne-ar fi părăsit pur şi simplu.
-Nu fără un motiv... -Termini odată?
Ne-a părăsit, nu mai încerca să-i găseşti motive.
-Nu ne-a iubit. -Nu, nu pot accepta aşa ceva.
-N-ar fi făcut niciodată aşa ceva. -Dar a făcut-o.
Şi ştii ceva? N-avem nevoie de ea să fim fericiţi.
Avem tot ce ne trebuie aici, la prăvălie.
Doar că... nu vrei să accepţi chestia asta.
Mama ta te-a iubit, Gideon.
Şi indiferent ce s-a întâmplat între noi,
ar fi vrut să facă parte din viaţa ta.
Te rog, las-o baltă.
Gideon...
Corn de şopârlă? Nu mai avem.
Cum e posibil? Aveam o grămadă!
A dispărut. Toate lucrurile mi-au dispărut!
Am fost jefuită!
Nu pot fi nou-sosiţii.
Atunci cine a fost?
Cred că suntem pe cale să aflăm.
Ce-o să-mi mai placă!
Cine naiba e în casa mea?
Regina? Te-ai întors!
Eu? Tu te-ai întors!
Ce dezamăgire!
Deci tu stai pe furiş în castelul meu?
Nu stau pe furiş nicăieri.
Ăsta e castelul Reginei celei Rele, la urma urmei.
Mişto costum, apropo.
-Ne stă bine, nu-i aşa? -Mersi.
Ce cauţi aici?
Erai pe Tărâmul Dorinţelor.
Da, eram.
Dar ai uitat să pomeneşti un lucru
înainte să mă trimiţi în minunatul meu nou cămin.
Acolo, toţi cred că i-am omorât pe Albă-ca-Zăpada şi Făt-frumos.
Şi propriul meu fiu încerca să mă omoare.
După ce sătenii furioşi au încercat trei zile să-mi dea foc la castel,
m-am hotărât să mă mut.
Şi cu Robin cum a rămas?
-L-ai omorât şi pe el? -Sigur că nu, e cu Călugărul Tuck.
Şi nu mai omor pe nimeni, Zelena.
Eu şi Robin am schimbat foaia.
Furăm de la bogaţi şi dăm la săraci.
-În mare parte. -Sună bine!
Putem reveni la salvarea lumii?
Cât mai avem ce salva.
Da, avem o problemă cu o Zână.
Povesteşte-mi!
Da? Ce-a făcut?
-Henry? -Bună, mamă.
Nu e nevoie să ne prefacem, Henry.
Ştim amândoi că nu sunt mama ta.
-Deci ştii că sunt lucid? -Ştiu tot.
Şi ce-o să faci? Mă bagi şi pe mine la nebuni?
Sigur că nu. Îmi eşti mult mai folositor aici, afară.
Cum adică "folositor"?
Se pare că e mult mai greu decât credeam să convingi Salvatoarea să nu creadă.
Chiar dacă-i iei totul, şi i l-am luat,
mai e un grăunte enervant de credinţă
-...care refuză să moară. -Şi nu va muri niciodată.
-Henry! -Lasă-mă în pace!
-Vino înapoi! -Nu.
Mama e puternică. O să se lupte.
Şi n-ai cum s-o opreşti.
Ai dreptate. Eu n-am cum s-o opresc.
Dar poate ai putea să faci tu ceva.
-Dnă primar, ce s-a întâmplat? -A fost un accident.
Henry i-a spart biroul psihiatrului şi a căzut pe scări.
Îmi pare tare rău.
Nu ştiu cum s-a putut. Mi-au spus că era stabil, dar a recidivat.
O să fie bine, sunt sigură că o să fie.
-O să-şi revină, e rezistent. -Mulţumesc.
Dar nu numai de-asta ai venit, nu-i aşa?
Ştiu că e un moment prost, dar trebuie să discutăm ceva.
Da, e un moment prost.
Putem discuta mai târziu, la o budincă bună?
Poate veni şi Gideon, desigur.
Vreau să redeschizi dosarul dispariţiei lui Belle.
Tu şi Gideon aveţi o viaţă aşa frumoasă!
-De ce să deschidem răni vechi? -Nu s-au vindecat niciodată.
Gideon se ascunde bine, dar ştiu că suferă în sinea lui.
Trebuie să ştie adevărul.
Belle nu l-ar fi abandonat fără motiv.
Vino cu mine.
Se pare că avem ceva de umblat.
Trebuie să fie pe aici.
Poate e acolo, sus.
N-ar trebui să fie prea greu.
În afară de faptul că e sus şi noi, jos.
Abia ai urcat un vrej fermecat, ce e o masă uriaşă?
Nu masa uriaşă mă îngrijorează, ci proprietarii uriaşi.
-Credeam că nu mai sunt uriaşi. -Văd că mai sunt.
-Hai să nu pierdem vremea. -Bine.
Ce facem? Nu te poţi trage sus, ai o singură mână.
Sunt pirat. Nu crezi că m-am urcat pe catarge? O să pot.
E fiica ta, dar e soţia mea.
-Nu încape discuţie, eu trebuie să urc. -Ai dreptate.
-Am? -Da.
Pui soarta tuturor în mâna unui pirat?
Nu. O pun în mâna ginerelui meu.
Mulţumesc.
E totul în regulă acolo?
Masa asta e un traseu cu obstacole.
Merlot.
Ai nevoie de ajutor?
Nu, sunt bine. Dar cred că am găsit ceva.
Ce-a fost asta?
Doar... iau boaba!
Fir-ar al naibii! Cred că i-am trezit pe uriaşi!
Hook, cred că e mai rău.
-Nu-mi spune că te temi de foc. -Nu e foc.
Minunat. Fugi!
Aşa e, nu v-am spus tot adevărul.
Poliţia a găsit probe în cazul dispariţiei lui Belle.
Dar am vrut să vă scutesc de suferinţă pe tine şi pe Gideon.
Da, voia să se plimbe prin lume...
Dar nu cu tine, se pare.
Trebuie să-ţi spun drept.
Pentru binele tău şi al lui Gideon,
tu ai fost cel vinovat, nu Belle.
A plecat pentru că n-ai putut fi bărbatul pe care şi-l dorea.
Dar poţi fi tatăl de care are nevoie fiul tău
acceptând asta şi mergând mai departe.
Mulţumesc.
A fost lămuritor.
Henry, ce ştii tu?
Henry, ce s-a întâmplat? Eşti teafăr?
Mamă?
Încerca să fure asta.
Apoi a încercat să fugă şi a căzut pe scări.
M-ai minţit că te potoleşti!
Nu, ea minte!
N-am căzut, m-a împins pe scări, ca să-ţi distrugă credinţa.
E derutat. Dr Whale spune că are o contuzie.
Asta a filmat camera de supraveghere.
Lăsând la o parte faptul că e fiul meu,
cum puteam să-l împing fără să-l ating?
Cu magie.
Puştiule, nu există magie.
Trebuie să crezi fără să vezi.
Poftim, uită-te la carte.
-Henry... -Atinge-o.
-Ajunge. -Haide!
Bine. Uite, Henry, ating cartea.
N-a mers?
Îmi pare rău, dar nu mai eşti copil.
Asta nu e o operaţiune de salvare, e viaţa reală.
Mamă, te rog...
De data asta, şi-a rupt doar mâna. Dacă data viitoare îşi rupe gâtul?
Sau mai rău? Se repetă povestea cu plăcinta.
Îşi face rău ca să-i crezi halucinaţiile.
E vina mea. Trebuie să încetezi!
Atunci ştii ce trebuie să faci.
Nu, mamă, n-o poţi distruge!
Nu trebuie decât să crezi în mine!
Dacă tu crezi ceva, nu înseamnă că e adevărat.
Ba da, tocmai de-aia e adevărat. Ştii asta în adâncul sufletului.
Ce ştiu, Henry, e că te iubesc.
Şi de-aia trebuie să fac asta.
Nu! Nu pleca! Asta e! Asta e Bătălia Finală!
-Îmi pare rău, Henry. -Mamă!
-Ce-a fost ăla? Dragonul? -Nu cred.
Cred că avem o problemă mai mare.
Hai, draga mea.
Doar tu îţi poţi salva fiul acum.
Hai.
Cred că e prea târziu.
Trebuie să ne grăbim. Dă-i bătaie!