Din episoadele precedente...
Emma, ai o vizită.
Termină, altfel mama ta n-o să te mai lase să vii.
Henry, băiatul meu!
Dacă n-o oprim pe Zâna Neagră, ţinuturile vor fi distruse.
Şi toţi cei din ele.
A fost un accident.
Henry i-a spart biroul psihiatrului şi a căzut pe scări.
- N-am căzut, m-a împins ea. - Cum, fără să-l ating?
E vina mea. Trebuie să încetezi.
Atunci ştii ce trebuie să faci.
Arată-i că te-ai ancorat cu adevărat în realitate.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Tatăl tău n-ar vrea să plângi din cauza lui.
Tiger Lily! Ce s-a întâmplat aici?
- Unde e tata? - Nu ştiu.
Ce ştiu e că a luptat vitejeşte ca să poţi scăpa tu.
Nu trebuia să plec! Trebuia să lupt alături de el.
Nu. Ai făcut bine că i-ai respectat dorinţa.
Pentru că l-ai ascultat, cartea e în siguranţă.
Trebuie să i-o ducem mamei tale. Ne aşteaptă.
- Dar cu tata cum rămâne? - O să vă reîntâlniţi într-o zi.
Îţi promit. Zânele au prezis asta.
Da? O să fie bine?
Viitorul e neclar, dar o să vă întâlniţi din nou.
Şi după aceea...
Trebuie doar să înveţi lecţia cărţii acesteia.
Să nu-ţi pierzi niciodată speranţa.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Nu se poate! - Mă tem că se poate.
E cartea ta de poveşti, sau ce a rămas din ea.
Nu cred. Mama n-ar fi ars-o niciodată.
Dar a ars-o.
Fărâma de credinţă care-i rămăsese s-a spulberat ca fumul.
La fel ca paginile preţioasei tale cărţi.
- Nici tu nu-i poţi distruge credinţa. - Serios?
De-aia îşi face bagajele ca să plece la Boston?
- Te voi opri eu. - N-ai încercat deja?
Şi uite unde ai ajuns.
Nu doar eu. Familia mea. N-o să te lăsăm să câştigi.
Am spus ce se întâmplă dacă Emma îşi pierde credinţa?
Familia ta n-o să mai existe destul cât să se salveze pe ei,
darămite pe mama ta.
- Grăbeşte-te, amice! - Da, ştiu!
- Uite! - Hook!
Hook!
Făt-frumos... S-a întâmplat ceva.
Unde? Te duc eu acolo.
Nu ştiu.
Atunci hai să-l căutăm!
David! David! David!
David!
- Bună, mami! - "Mami"?
S-a însurat cu fata mea.
Şi da, o să-mi ia ceva să mă obişnuiesc.
- Ce s-a întâmplat? - Am căzut.
Apoi a căzut şi vrejul, dar am reuşit să iau asta.
Grozav! Unde e David?
Nu e aici?
- David! - Era pe vrej?
- David! - Hai să-l căutăm.
- E lung de kilometri. - Întoarceţi-vă, mergeţi cu bobul la Emma.
Îl găsesc eu pe David.
Ţinuturile de basm dispar, nu avem mult timp.
Mergeţi la Emma, e important!
Faceţi-o să creadă din nou!
Deci e adevărat.
- Pleci din Storybrooke. - E mai bine pentru amândoi.
Nu înţelegi? Asta vrea!
Zâna Neagră a aruncat blestemul ca să pleci.
De-aia trebuie să plec! Tot mai crezi în prostiile astea.
- Sunt adevărate! - Henry, gata. Mă bucur că m-ai găsit.
Mă bucur că mi-am cunoscut fiul! Dar totul mi-e foarte clar acum.
N-a fost bine că am venit la Storybrooke.
- Te înşeli. - Uite unde am ajuns.
Uită-te la tine, uită-te la braţul tău! Am luat-o pe un drum periculos.
Trebuie să mă întorc la Boston, la viaţa mea.
- Şi tu la a ta. - A reuşit...
- Chiar nu mai crezi. - Nu am ce să cred!
La revedere, puştiule.
Te iubesc.
IEŞIŢI DIN STORYBROOKE
Poate nu crezi că povestea e adevărată. Dar eu ştiu că e.
Şi poate avea un final fericit.
- Alo? - Swan, ţi-am primit mesajul.
- Te-ai întors? - Da, m-am întors.
Grozav. Eşti gata de muncă?
Am un tip care a fugit pe cauţiune. Perfect pentru prima treabă.
- Ce zici? - Sună bine.
"Poate nu crezi că e adevărată."
"Poate avea un final fericit."
"Emma a învins dragonul dintr-o lovitură."
"Şi cu sărutul iubirii adevărate, l-a trezit pe Henry."
Şi ai lăsat-o acolo pe Albă-ca-Zăpada?
Am adus bobul, asta e prioritatea.
Ca să ne întoarcem la Emma şi Henry. Îl găseşte ea pe David.
Avem o problemă.
- Ce s-a întâmplat cu el? - Emma.
Lipsa ei de credinţă usucă magia din tot ce e aici.
Nu poţi să-l repari?
Nu, nu pot. N-am destulă putere.
Sigur că ai, surioară.
Cu puţin ajutor... din partea ta însăţi.
Regina cea Rea.
- Jumătatea ta malefică e aici? - Nu e malefică.
Nu întru totul. Şi da, e aici.
- Ai încredere în ea? - Sigur. Sunt eu.
Şi nu uitaţi, Henry e şi fiul ei.
David!
Nu!
Te rog, nu!
Te rog, nu! Nu...
- M-ai găsit! - Te-ai îndoit vreodată?
Sincer, vrejul care a căzut pe mine mi-a dat îndoieli.
Albă-ca-Zăpada, o să fie bine. Răul nu învinge niciodată.
Doar te păcăleşte că învinge.
- Te iubesc, Făt-frumos. - Şi eu te iubesc, Albă-ca-Zăpada.
Hai să mergem!
Domnule Gold!
Unde te duci, tinere?
- Clienţii n-au voie în spate. - Eu nu sunt client.
- Sunt nepotul tău. - Serios?
- Da. - Cred că te-ai lovit rău la cap.
Nu te supăra, dar am treabă multă.
Eşti lucid. Ştiu să recunosc magia.
Ce ai de gând, bunicule?
Ai fost mereu ager la minte, nu-i aşa, băiete?
De ce te-ai prefăcut?
Crezi sau nu, nu m-am încrezut în mama când a aruncat blestemul.
Şi, ca de obicei, am avut dreptate.
Nu ne-am înţeles să ajung în situaţia asta jalnică, fără Belle.
M-a trădat, din nou.
- Ce plănuieşti? - Să-i aflu adevăratele intenţii.
Mi-a spus că Belle a plecat în lume.
Dar eu ştiu că nu-i aşa.
O ţine aici, pentru orice eventualitate.
Belle va trebui să aştepte.
Toată lumea din Pădurea Fermecată e-n pericol.
Zâna Neagră i-a răpit credinţa Emmei.
Trebuie să mă ajuţi să-mi salvez familia. Familia noastră.
Apoi o putem căuta pe Belle.
Îmi pare rău, Henry, descurcă-te singur. Mie-mi pasă doar de Belle.
Bine. Dacă nu vrei să mă ajuţi,
măcar lasă-mă să iau ceva care să mă ajute.
Şi ce lucru vrei să iei?
Două lucruri, de fapt.
Nu ştiu dacă mă ascultaţi pe partea cealaltă.
Dacă da, îmi pare rău. M-am străduit ca Emma să nu-şi piardă credinţa.
Dar nu a fost destul.
Asta nu înseamnă că mă dau bătut fără luptă.
Dacă Emma nu luptă cu Zâna Neagră, o să lupt eu.
O atacă singur.
Dar ar putea s-o învingă?
E un băiat puternic.
Fă bobul să meargă.
Îmi pare rău, Regina, dar chiar şi împreună
o să ne ia ceva timp.
- Nu avem timp. - E la marginea pădurii.
- Vraja aproape a ajuns aici. - Aproape?
Cred că e puţin spus. Chiar a ajuns aici.
Să ducem pe toată lumea în siguranţă.
Ce naiba faci?
- Încerc s-o ţin la distanţă cât pot. - O să mori!
O să puteţi ajunge în curte.
Mergeţi în mijlocul castelului.
Puteţi supravieţui cât să vrăjiţi bobul.
Aveţi nevoie de timp. Dă-mi voie să vi-l ofer.
Regina...
E şi fiul meu.
Are nevoie măcar de una dintre noi.
Toată lumea în mijloc! Staţi unul lângă altul.
PRIMĂRIA STORYBROOKE
Nu te grăbi!
- Te-ai întors! - M-am întors, puştiule.
Asta înseamnă că-ţi aminteşti?
Am găsit cartea pe care mi-ai lăsat-o. Mă apucam de o treabă
şi m-am gândit la femeia de care ai scris, care e o eroină,
are familie şi e o Salvatoare curajoasă şi...
- Eşti tu. - Nu sunt sigură că sunt eu, Henry,
dar aş vrea să fiu.
Nu-mi amintesc toate nebuniile pe care mi le-ai spus,
dar le cred.
Ce s-a întâmplat?
Emma s-a întors.
Belle?
- Belle? - Nu vreau să plec, te rog! Te rog!
- Belle! - De unde ştii cum mă cheamă?
Pot să-ţi explic, dacă-mi dai voie.
Dă-mi pace! Sunt în siguranţă aici.
Belle, ştiu că e greu de înţeles,
dar... tu nu eşti aşa.
Zâna Neagră ţi-a făcut asta. Ea te-a schimbat.
Îţi promit, femeia care a făcut asta...
O s-o fac să plătească.
Dnă primar, ce este? Aţi venit după ceas?
Nu, n-am venit după ceas. Am venit fiindcă s-a întors Emma Swan.
Îmi pare rău, nu înţeleg.
Vă simţiţi bine? Aveţi nevoie de ceva?
Da, am.
E o baghetă magică aici, în prăvălie. Bagheta mea de zână.
- Şi am nevoie de ea imediat. - O baghetă magică de zână?
Poate ar trebui să-l sun pe tata. El va şti ce să facă.
Lasă telefonul. Imediat.
Ultimul lucru de care am nevoie e să se bage Gold.
De ce am făcut asta? Nu voiam s-o fac.
Deşi tatăl tău nu crede asta, inima ta e la mine.
Trebuie să faci orice spun, aşa că apucă-te de căutat bagheta.
- Ce e aia? - Sunt runele desenate de Henry.
E o limbă veche, uitată de vreme.
Am nevoie de baghetă ca să le traduc.
Runele astea sunt cheia câştigării Bătăliei Finale.
Asta căutaţi?
Da, asta e.
Au trecut secole de când i-am simţit puterea.
Minunat!
E timpul să trecem la treabă, Gideon.
Bună ziua, dle Gold. Am venit doar să-mi iau ceasul.
Nu-i adevărat, mamă.
Evident...
Să ştii că te-am despărţit de Belle doar pentru binele tău.
- E soţia mea. - O soţie groaznică!
Te-ar fi convins să te opui instinctelor tale.
Nu puteam permite aşa ceva.
Dar, după ce câştig Bătălia Finală,
Belle şi Gideon nu vor mai fi blestemaţi.
Iar eu voi avea puteri nelimitate!
Nici măcar legile magiei nu mi se mai vor aplica.
Pot să-i fac să te iubească
şi să rămâi, în acelaşi timp, Întunecatul.
Nu înţelegi? În sfârşit, vei putea avea totul.
Nu-i adevărat. N-o să mă încred în tine.
- Nu-ţi pasă decât de tine. - Te iubesc, întotdeauna te-am iubit!
M-am străduit fără odihnă să fim iar împreună!
Iar acum putem fi din nou o familie.
Nu doar cu Belle şi Gideon.
Ce vrei să spui?
Cu noile mele puteri, voi putea învia morţii.
Pe Baelfire, primul tău fiu, pe care l-ai pierdut.
Toate dorinţele ţi se pot îndeplini.
Magia ta ne va permite să avem totul?
Fără îndoială.
Atunci există doar o mică problemă.
Orice magie are preţul ei.
Şi eu nu mai sunt dispus să-l plătesc.
N-o să câştigi nicio bătălie.
Şi o să suferi pentru ce le-ai făcut lui Belle şi Gideon.
Poate crezi că mă poţi opri, dar...
Nu înseamnă că Bătălia Finală s-a terminat.
Nu eu sunt cea care o va ucide pe Salvatoare.
Asta am aflat din rune.
Întunericul nu poate învinge lumina. Nu e destul de puternic.
Numai lumina poate învinge lumina.
Gideon! Ai inima lui.
Da. Şi i-am poruncit s-o omoare pe Salvatoare.
Nici măcar moartea mea nu poate opri asta.
De fapt, cred că ar face să se întâmple cu siguranţă.
Păi... Doar într-un singur fel putem afla.
Îmi amintesc!
Chiar la timp, Salvatoareo.
Henry, fugi!
- Rumple? - Belle!
Da, m-am trezit. Blestemul s-a rupt.
Când am omorât-o...
Ţi-ai omorât mama? Unde e Gideon?
Nu ştiu. E tot sub controlul ei.
Dar cred că ştiu pe cine să întreb. Pe Henry.
Bine. Poţi să-l opreşti?
Nu vreau să-l opresc, vreau să-l salvez.
- Gideon, nu face asta. - Nu poţi câştiga.
Poate, dar nici nu pot renunţa.
Henry! Hai, să mergem!
- Ai reuşit. - N-o să-l ţină mult.
Zâna Neagră are inima lui.
Gold o s-o ia şi o să fie bine.
Îţi apreciez optimismul, puştiule, dar trebuie să mergem.
Crezi că inima lui e aici?
O cunosc pe mama, aici ar ascunde-o.
Şi dacă o găsesc...
- Belle, eşti bine? - Cred că mi-am luxat glezna.
- Lasă-mă s-o vindec. - Nu, du-te!
Suntem contra-cronometru. O să te încetinesc.
Salveaz-o pe Emma. Salvează-l pe fiul nostru!
- Îl vezi? - Am scăpat de el, dar nu e departe.
- Iartă-mă că m-am îndoit de tine. - Blestemul a fost de vină.
- Mă bucur că s-a rupt. - Şi noi.
Tată!
- Ce mai lună de miere! - Lasă, că ajungem şi acolo.
I-a lăsat o ultimă poruncă, să te omoare cu orice preţ.
- Atunci îl omorâm noi pe el. - Nu, e o capcană.
Dacă Gideon o ucide pe Emma, lumina va fi distrusă.
Şi dacă Emma îl ucide pe el, se va întuneca pe sine.
- Lumina va fi distrusă oricum. - Nu e nevoie să-l omori.
Ţine-i piept până-i găseşte Gold inima.
Nu, nu-i putem ţine piept. Regina are dreptate.
E o capcană şi e perfectă. Întunericul învinge oricum.
Nu spun să renunţi, n-ai cum!
Emma, dintre toţi, tu ar trebui să ştii că există mereu o a treia cale.
Mai ştii când ai venit la Storybrooke? Ne uram una pe alta.
- Regina... - Nu, e adevărat.
Eram mama lui Henry şi ai venit să spui că tu eşti.
Şi ne-am certat. Ce ne-am mai certat...
Dar tu ai găsit a treia cale. I-am fost mame amândouă.
Azi mi-am văzut partea malefică sacrificându-se pentru alţii.
Ne-a salvat pe toţi. N-am prevăzut aşa ceva.
La fel cum soluţia la problema asta
îţi scapă încă. Dar o vei găsi.
Cred că vorbeşti despre speranţă.
E ceva ce m-ai învăţat demult,
când n-ai vrut să renunţi să crezi în mine.
- Ce să fac? - Când vine vremea, o să ştii.
Mă tem că vremea a venit.
- Nemernicule... - Tată, stai!
Mă descurc.
Dă-i drumul.
Aici îţi era inima, Gideon... Acum să te salvăm şi să te oprim.
De ce să-l opreşti?
Nu uita ce-a spus mama.
Dacă moare Salvatoarea, poţi avea totul.
Eşti doar o ispită malefică.
Nu înseamnă că mă înşel, drăguţă.
E ultima noastră şansă de a avea pachetul complet.
Dragoste şi putere.
Nu trebuie decât să laşi inima acolo
şi să-l laşi pe băiatul nostru să-şi termine misiunea.
Nu. N-o să-mi trădez familia.
O să fac ce e bine.
Eram sortit să devin Salvatorul.
Şi acum, eşti sortit să schimbi magia!
În lumea cea nouă, noi vom face regulile.
Belle vrea să vadă lumea. Nicio problemă!
Plimbaţi-vă 100 de ani prin ea. Apoi distrugeţi-o 100 de ani.
Nu.
Nu ar fi real!
Gideon, opreşte-te! N-o ucide pe Emma Swan.
Credeai că o să fie aşa uşor?
Vorbim de o vrajă a Zânei Negre.
Poate vrei să faci ce e bine, dar, aşa cum ştim cu toţii,
n-avem parte mereu de ce ne dorim.
Nimeni n-o să te salveze.
Nu e nevoie, eu sunt Salvatoarea.
Lupt pentru cei pe care-i iubesc!
Până la urmă, sunt o eroină. Sunt speranţă. Sunt lumină!
Lumina nu distruge întunericul, creează lumină.
Nu voi ucide nevinovaţi!
Voi face ce trebuie să facă Salvatorii, voi aduce speranţă!
Indiferent cu ce preţ...
Nu!
Îmi pare rău, Emma. Speram că o să ne salvezi pe amândoi.
Te-am dezamăgit, Belle. N-am reuşit să ne ajut familia.
Am ales ce trebuia, dar n-a fost de ajuns.
Te iubesc!
Şi eu te iubesc. Şi eu te iubesc!
- Cumva ăsta e... - E Gideon!
Ni s-a dat o nouă şansă. Un sfârşit fericit.
Nu, un început fericit!
Henry?
Cred că asta îţi aparţine.
"Când Binele şi Răul au făcut ce trebuia,"
"credinţa a revenit şi Bătălia Finală a fost câştigată."
- Asta e tot. - Tot? Fără "sfârşit"?
- Nu. - Bineînţeles că nu!
Pentru că nu e sfârşitul.
Adică da, e sfârşitul cărţii, dar nu sfârşitul a tot.
- Ce facem acum? - Acum?
Acum vedem ce ne aşteaptă mai departe.
E minunat să crezi că un sfârşit fericit e posibil.
Dar să trăieşti ştiind că totul va fi bine e cel mai puternic sentiment.
Asta înseamnă speranţa.
Mă întrebaţi "ce facem acum". Acum ne trăim viaţa.
Facem în continuare ce ne place,
alături de oamenii pe care-i iubim.
Nu sfârşitul aduce fericirea, ci să fim împreună.
BUN VENIT LA FAMILIA CHARMING
STORYBROOKE REGINA MILLS - REGINĂ
Eşti pregătită pentru o nouă aventură?
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
SEATTLE, DUPĂ MULŢI ANI...
- Bună. - Bună. Eşti Henry Mills?
Da. Tu cine eşti?
Mă cheamă Lucy. Sunt fiica ta.
- Eu n-am nicio fiică. - Ba ai. Acum hai cu mine.
Familia ta are nevoie de tine!