Anterior în "Once Upon a Time"...
Îmi amintesc. Totul.
Te iubesc.
Henry?
Ai rupt blestemul.
Când voi înmâna pumnalul acestui Gardian,
Întunericul se va odihni în sfârşit.
Şi mă voi alătura lui Belle.
Încercarea de a te întoarce la persoana iubită,
te-a făcut cea mai rea versiune a ta.
Bună, dragă!
Chiar ai crezut că un tărâm al dorinţelor mă poate ţine acolo?
Trebuie să aflu care este povestea mea.
A sosit momentul să aflu unde îmi este locul.
Am ştiut că te voi găsi.
Nu-ţi face griji. Mă ocup de asta.
Tu m-ai salvat.
Eroul meu.
Henry?
Ce faci aici?
Eu...
eram prin zonă.
Am crezut că ţi-ar prinde bine o altă faţă cunoscută când te trezeşti.
Mulţumesc.
Nu ştiu ce aş fi făcut fără sprijinul tău.
Nu este drăguţ?
Este ca un frate pe care nu l-am avut niciodată.
Unele cicatrici sunt mult mai adânci.
Şi am un sentiment că una ajunge chiar la oase.
Rumplestiltskin. Ce faci aici?
Am venit tocmai de pe tărâmul dorinţei
doar pentru a te vedea şi asta este primirea ta?
Nu-mi pasă care versiune de Întunecat eşti.
Nu am dispoziţia pentru jocurile tale.
Jocuri? Nu am timp de jocuri, dragă.
Sunt aici să-ţi ofer o înţelegere.
Nu.
Toate înţelegerile tale vin cu un preţ
şi nu sunt interesat să îl plătesc.
Şi de ce nu?
Pot să-ţi aduc un început fericit, un mijloc şi un sfârşit.
O prinţesă frumoasă. Un castel strălucitor.
Tot ceea ce visezi poate fi al tău.
Mulţumesc, dar voi fi în regulă.
Poate.
Nu mă ameninţa.
Nu este o ameninţare, dragă.
Este o observaţie.
Dar baftă.
Dacă lucrurile nu se îmbunătăţesc, consideră asta o ofertă în vigoare.
Voi fi aici pentru tine.
Mereu.
Nu este necesar.
Îţi cunosc trucurile.
Faci oamenii să se simtă disperaţi,
să înceapă să-şi piardă speranţa...
şi să creadă că singura opţiune este să facă lucrul greşit.
Îmi voi găsi finalul fericit pe calea corectă.
Nu am nevoie de ajutorul tău.
Mai vedem.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
Once Upon a Time-Sezonul 07, ep 21 "Homecoming"
www.subtitrari-noi.ro
Bine.
O ceaşcă de cacao fierbinte cu scorţişoară pentru fiica mea
şi o băutură specială pentru soţia mea.
Mama o numeşte "ucigaşul de buruieni".
Îmi place.
Mai ales ramura.
Ce spuneţi de un toast?
Este o idee bună.
Pentru că suntem împreună.
Putem să bem şi pentru asta.
Şi să mâncăm.
Am adus câteva dintre beignetele Sabinei.
Hei, Alice.
Ce mai face tatăl tău?
Ar trebui să fie externat astăzi din spital şi să vină acasă.
Deci, lucrurile încep să arate bine.
Mă bucur.
Da. Şi noi.
- Ce spuneţi dacă luăm ceva de mâncare? - Da.
- Da.
Hei, Remy, duci acestea la bar?
Simt miros de beignete?
Desigur!
Hei...
nu vreau să distrug distracţia, dar am vrut să verific.
Ai veşti de la Facilier?
Nu, nu am.
Crezi că ar trebui să ne facem griji că ar putea pune ceva la cale?
Nu ştiu.
Stea de mare?
Da, tată, eu sunt.
Este...
este drăguţ să-ţi aud vocea.
Încearcă să te uiţi peste stradă.
Ştiu că nu mă pot apropia.
Nu o fac fără să te pun din nou în spitalul acela îngrozitor,
dar am vrut să te văd.
Da, ştiu. E-n regulă.
Ce mai faci? Cum se simte Robin?
Bine. Minunat.
Am... tocmai ce ne-am întors de la o petrecere.
- Da? - Da.
Toţi îţi transmit să ai sănătate.
Am sărbătorit sfârşitul blestemului şi...
faptul că toţi suntem împreună.
Pare a fi amuzant.
Da, a fost.
Dar am început să mă gândesc că, fără niciun blestem...
noi doi...
nu putem să fim împreună.
Ştiu că este dificil acum,
dar nu va fi aşa prea mult timp.
Îţi promit. Voi găsi o modalitate de a rezolva asta.
Bine.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc, stea de mare.
Samdi?
Eşti aici?
Facilier?
Gold.
Ce ţi s-a întâmplat?
Facilier a făcut asta?
Îmi pare rău, Regina.
Facilier este mort.
Mi-e teamă că alter ego-ul meu din tărâmul dorinţei
a venit pe neaşteptate.
El este aici?
Ce dracul vrea?
Par a fi delicioase, Luce.
Trebuie să se revanşeze faţă de toate sărbătorile pe care le-am pierdut
din cauza blestemului.
Deci, toată lumea este pregătită să-şi pună câte o dorinţă?
Această poveste a început cu ani în urmă, cu o dorinţă pusă pe o prăjitură.
Atunci când mama şi-a dorit să nu mai fie singură şi am fost reuniţi.
Iar acum, în sfârşit, m-am reunit cu familia mea.
Sincer, nici nu ştiu ce să-mi doresc,
pentru că am primit tot ceea ce mi-am dorit mereu.
Şi eu.
În regulă.
Începem.
Ella?
Lucy?
Mă tem că nu vei reuşi să le găseşti, dragă.
Cel puţin nu o poţi face fără ajutorul meu.
Ce s-a întâmplat?
Unde este familia mea? Ce le-ai făcut?
Le-am trimis spre casa mea.
Pe tărâmul dorinţei.
Este ironic, nu crezi asta?
O lume întreagă creată de o dorinţă.
Ele pot fi lucruri destul de puternice.
De ce faci asta? Ce doreşti?!
Ştiu că nu-ţi aminteşti,
dar am avertizat o versiune mai tânără de-a ta,
că nu vei obţine finalul fericit fără ajutorul meu.
Aşa că, acum îmi voi dovedi punctul de vedere.
- Cum? - Prin încheierea unei înţelegeri, desigur.
Dacă vrei să-ţi mai vezi vreodată familia,
îmi vei aduce ceva ce doresc.
Copia inferioară a pumnalului Întunecatului.
El este hotărât să-şi predea pumnalul
unui anumit "gardian" şi nu pot permite să se întâmple asta.
Asta nu va distruge doar puterea lui,
o va distruge şi pe a mea.
Iubirea l-a otrăvit.
Iubirea este o slăbiciune, iar el este infectat.
Ce te face să crezi că pot să-l obţin?
Că aş vrea să-l obţin?
Cred că amândoi ştim răspunsul la asta, dragă.
Eşti motivat.
Exploatez sufletele disperate. Îţi aminteşti?
Iar acum, cu familia ta dispărută,
acel suflet este al tău.
Pare că acest Rumplestiltskin
este mult mai periculos decât ultimul, dacă a fost mai bun ca tine.
Victoria lui este temporară.
- Răzbunarea mea nu va fi aşa. - Răzbunarea noastră.
Nu eşti singurul pe care l-a rănit astăzi.
Atunci, pentru răzbunare.
Un tovarăş pe care îl ştim cu toţii foarte bine.
Mă bucur că v-am găsit.
Henry. Ce s-a întâmplat?
Rumplestiltskin le-a luat pe Lucy şi Ella.
A spus că le va ţine pe tărâmul dorinţei până când eu...
până îi voi da pumnalul Întunecatului.
Ar fi trebuit să mă aştept la asta.
Nu trebuie să-ţi faci griji, Henry.
Îţi vom aduce familia înapoi. Împreună.
Deci, ce sugerezi? Să predau pumnalul?
Nu, desigur că nu.
Nu negociem cu personajele negative.
Tăbăcim funduri şi protejăm oamenii pe care îi iubim.
De fapt, acesta ar fi un motto de familie destul de bun,
dar acum, familia mea este blocată pe tărâmul dorinţei
- şi nu avem cum să ajungem la ele. - Nu fi atât de sigur în privinţa asta.
Tărâmul dorinţei a fost portul meu de origine
şi s-ar putea să am o rută de întoarcere acolo.
Nu am crezut că voi mai spune asta vreodată.
Căpitanul Hook este pregătit să se întoarcă acasă.
Aici erai.
Credeam că vei sărbători.
Blestemul este rupt, Maiestatea Voastră.
Oamenii ar trebui să pregătească beignete pentru tine.
Gătitul mă ajută să-mi limpezesc gândurile.
Sau cel puţin obişnuia să o ajute pe Sabine.
Este o nebunie, nu-i aşa?
Să-ţi aminteşti cine eşti.
Dar tocmai asta este...
Nu ştiu cine sunt.
Ieri eram Sabine
şi trebuiam să-mi fac griji doar pentru preţul untului.
Apoi, blestemul este rupt şi acum sunt Tiana şi...
am fost o...
- Am fost... - O regină.
Este în regulă să spui asta.
Sunt sigură că nu mă simt aşa.
O regină adevărată ar fi afară, să-şi ajute oamenii,
iar eu mă ascund aici, gătind din cauza stresului.
Am fost sub blestem foarte mult timp.
Poate că... am uitat cum să fiu Tiana.
Hei, hei, hei. Haide.
Ai uitat ziua de ieri?
Poţi să-ţi spui Sabine, Tiana sau cum vei dori,
dar femeia care şi-a riscat viaţa pentru mine...
aceea a fost o regină.
Este regina mea.
Mereu ai avut cuvintele la tine, prinţ Naveen.
Veştile bune sunt că Rogers a avut dreptate.
Alice avea o oglindă în vagon...
printre alte lucruri.
Fiica mea a fost mereu o hoaţă.
- Care sunt veştile rele? - Este spartă.
Ceea ce înseamnă că este posibil ca magia să nu funcţioneze.
Putem afla doar printr-o singură cale.
Atât timp cât înţelegi.
Nu este o plimbare în parc să ne ocupăm de acest Rumplestiltskin pe terenul lui.
Se va asigura de asta.
- Crezi că ne aşteaptă? - Eu aş face asta.
Şi aş pregăti ceva neplăcut.
Ascultaţi.
Poate că ar trebui să fac asta singur.
Încetează, Henry.
Nu-ţi laşi mama în urmă.
Suntem toţi cu tine până la sfârşit.
O ultimă aventură grandioasă.
Hai să-ţi recuperăm familia.
Hook?!
Gold?!
Ce li s-a întâmplat?
Nu sunt sigură.
Dar avem lucruri mai importante pentru care să ne facem griji.
Unde suntem?
În castelul lui Rumple.
Ediţia tărâmului dorinţei.
Pare a fi mult mai întunecat decât originalul.
După cum arată, s-au schimbat câteva lucruri
de când am fost ultima dată...
- aici. - Da, asta cu siguranţă.
Peter Pan?
Ce ţi s-a întâmplat?
- Ce s-a întâmplat cu acest tărâm? - Fiul meu, asta s-a întâmplat.
Nu iartă şi nu uită niciodată. Presupun că niciunul dintre noi nu ne-am maturizat.
Fiul tău mi-a luat familia. Trebuie să ştiu unde sunt.
Ştii la fel de multe ca mine,
dar recomand să abandonezi toate speranţele
de a le găsi şi să pleci.
Dacă intră un lucru bun în castelul fiului meu...
nu iese niciodată de aici.
Încă nu am dat de Roni sau de Henry.
Iar dacă acest loc este din tărâmul dorinţei,
sigur nu am fost pe aici.
Nu pot să-mi dau seama de ceilalţi,
dar ştiu exact unde suntem.
Asta este vechea mea casă.
Sau, cel puţin, versiunea ei din acest tărâm.
Nu am mai vrut să mai văd acest loc.
Motiv pentru care suntem aici.
Acest Rumple provoacă intenţionat.
A spart oglinda lui Tilly,
pentru a manipula exact locul unde am ajuns.
Şi care-i rostul acestui ocol?
Să-mi reamintească de momentele când am devenit laş.
Am folosit asta pentru a mă schilodi,
pentru a evita să lupt în Războiul Căpcăunilor.
Dar din această bătălie nu voi fugi.
Dacă Rumplestiltskin vrea o luptă, exact asta va primi.
Ai mai încercat asta
şi ai ajuns ca izolaţie într-un perete al doctorului voodoo.
Şi ce propui să facem?
Acest tărâm este casa mea.
Cunosc un loc din care putem să cerem ajutor.
Vechea mea ascunzătoare.
Ştiu, este puţin aglomerată,
dar este o proprietate pe malul marii.
Toate acestea au fost create de o dorinţă.
Cu toţii suntem creaţi cumva.
Să nu mă fac înţeles greşit. Sunt la fel de real ca tine.
Nu aş îndrăzni să sugerez altceva.
Bine, pentru că versiunea ta din Dorinţă
pare să fi creat probleme reale pentru toată lumea de aici.
Putem să trecem la soluţia pe care ai promis-o?
Aici văd doar o peşteră cu băutură ce duce la pieire.
Adevărul este că,
aici veneam să fac asta.
Am renunţat la gândul că voi fi din nou împreună cu Alice.
Dacă nu ar fi fost pentru un prieten bun, nu m-aş mai fi întors pe traseul corect.
Ariel.
Mulţi ani şi multe kilograme s-au dus
de când te-am văzut ultima dată, căpitane.
Ai grijă!
Întunecatul!
Poate că ar trebui să pui la curent foarte repede prietena cu coadă.
Versiunea scurtă, Ariel...
Pare a fi un personaj negativ, dar nu este aşa.
Adevărul este că, am venit aici să ajut să scape acest loc
de Rumple, cel de care te temi.
Sperăm să ne dai ceva cu care să putem avea un avantaj.
Ai cumva cerneală de calmar pe care să o folosim în înfrângerea duşmanului?
Am oprit câteva picături.
Foloseşte-le cu înţelepciune, Hook.
Sunt multe vieţi în joc.
Poate că acesta este locul greşit.
Dacă Rumple al Dorinţei le ţine cu adevărat aici pe Ella şi Lucy,
de ce nu este păzit?
Cred că ai vorbit prea repede.
Nu am crezut că Întunecatului îi plac animalele.
Să nu confundăm persoana care ţine lesa pe aici.
Bună, dragă.
Cruella De Vil.
Chiar m-am gândit că tu ai putea fi căţeluşul lui Rumple.
Nu sunt nimic pentru nimeni.
Doar mi s-au promis câteva blănuri noi pentru o seară distractivă în care să ucid
pe toţi cei care ciocănesc la uşă.
Dar, din nou,
poate reuşim să facem o înţelegere
să fii jucăria mea.
Scarpină-te după ureche, dragule.
Nu-mi place să mă răsucesc.
Este pierderea ta.
Mă ocup de asta.
Un grup atât de nobil
nu ar ucide o femeie neînarmată, nu-i aşa?
Nu, desigur că nu.
Dar cu siguranţă îţi putem strânge zgarda mai bine.
Acum, fii o fată bună
şi spune-mi unde le-a pus Rumple pe soţia şi fiica lui Henry.
Micuţele voastre idioate sunt în temniţă.
Dar ştiind unde sunt şi eliberarea lor,
acestea sunt animale complet diferite.
Le aud vocile.
Tati!
Ella! Lucy!
Tati!
Tati, ajută-ne, te rog!
Da.
Ai vrut un final fericit.
Acum poţi să-ţi ţii sfârşitul fericit pe un raft.
Le-ai introdus prin magie. Pot să le scot de acolo tot prin magie.
Greşit, dragă. Acest nimic este indestructibil.
Nimeni, în afară de mine, nu le poate elibera.
Şi ţinând cont că nu vreau să o fac, vor rămâne în interior.
Ele nu merită asta.
Poţi să dai vina doar pe tine.
Ţi-am spus că vei obţine familia înapoi atunci când îmi aduci pumnalul.
În schimb, ai încercat să schimbi termenii înţelegerii.
Bunicul meu are nevoie de acel pumnal să se întoarcă la Belle.
Nu pot să dau asta la schimb pentru fericirea mea.
Nu este corect.
Bla, bla, bla.
Bolboroseşti tot felul de prostii!
Vrei să renunţi la fericirea ta în schimbul fericirii lui.
Şi oamenii spun că eu sunt nebun.
Nu renunţăm la nimic.
Vom găsi o altă cale de a le scoate.
Poate că o veţi face, poate că nu.
Dar întrebarea reală care se pune este,
dacă o veţi face la timp.
- Ce? - Tată.
- Ce ai făcut? - Am adăugat un stimulent.
Globul va fi plin de zăpadă până la miezul nopţii.
Iar în această poveste,
Cenuşăreasa ta nu va pierde o trăsură sau o rochie,
ea şi fiica voastră îşi vor pierde vieţile.
Mamă, opreşte-te. Înrăutăţeşti lucrurile.
Va fi bine, Henry.
Ele îngheaţă acolo.
Voi găsi o modalitate de a le scoate afară.
Este posibil să nu fie chiar atât de simplu.
Magia care a creat această închisoare
nu poate fi anulată aşa.
Singura modalitate de a-ţi elibera familia
este prin a merge după Rumplestiltskin.
Nu. Nu, el le va face şi mai mult rău.
Dacă nu vrei să foloseşti magia mamei tale
sau planul bunicului,
ce sugerezi, amice?
Sugerez să luăm în considerare singura modalitate de a le salva.
Nu.
Renunţăm la pumnal, dacă aceasta e singura cale de a ţine familia mea în siguranţă.
- Nu este o variantă. - De ce nu?
Deoarece îmi amintesc că erai dispus
să arunci un blestem atunci când a fost vorba să te ocupi de copilul tău.
- Henry. Eşti mai bun de atât. - Poate.
Dar, poate că este momentul să vă puneţi cu toţii întrebarea...
cine merită cu adevărat sfârşitul fericit?
Laşi ca emoţiile să-ţi întunece judecata.
Căpitanul şi cu mine am găsit deja o modalitate
de a obţine un avantaj.
Aşa că rămâi aici şi mă ocup de el.
Îl lăsăm să plece?
Dacă face o înţelegere cu Rumple?
Merg eu cu el. Mă asigur că va fi onest.
Nu ai magie. Voi merge eu.
Este o bibliotecă în acest castel.
Găseşte o vrajă care să funcţioneze pe acel glob de zăpadă...
înainte să fie prea târziu.
Chiar urâm acest loc.
Eliminată din existenţa noastră, dragă.
Şi cu toate acestea, după toate prin câte am trecut să scăpăm de el,
tot ce vrei să faci este să renunţi la puterile tale
şi să ne întorci înapoi.
Ai putea la fel de bine să rupi ambele picioare de această dată.
Nu am venit aici să trec în revistă trecutul.
Sau să-l repet.
Desigur.
Ştiu asta.
Te cunosc.
Eu sunt tu.
Cauţi o portiţă să-ţi ajuţi nepotul
şi familia lui să scape de problema lor, de îngheţ.
Poate că nu mă cunoşti... sau pe tine...
atât de bine pe cât crezi.
Nu despre această portiţă am venit aici să discut.
Serios?
Am tot încercat să scap de copia pumnalului meu
de ceva vreme.
Şi de fiecare dată am încercat să o fac pe calea corectă,
predându-l cuiva pur,
iar asta a fost mereu o povară.
O forţă care corupe.
Şi să împing asta pe un nevinovat?
Acest lucru nu poate fi niciodată corect.
Întradevăr. Este o situaţie delicată.
Dar tu... tu ai dorit întunericul.
Predându-l ţie, nu îl răspândesc,
nu este o povară pentru nimeni.
Cred că portiţa reală
pe care am căutat-o în tot acest timp...
eşti tu.
Deci...
vrei să faci o înţelegere şi să-mi dai pumnalul.
Ce ar fi putut să se schimbe?
Am realizat, în sfârşit, că singurul duşman
pe care nu-l pot înfrânge niciodată...
sunt eu.
Aşa că iei tu pumnalul
şi tot întunericul care vine odată cu el,
iar eu mă voi elibera
şi voi obţine finalul fericit pe care îl merit.
Nu este chiar aşa cum mi-am imaginat
să se desfăşoare, dat îl voi lua
Cerneală de calmar.
Acum cine este slab?
Asta nu mă poate reţine prea mult.
Nici nu trebuie.
Ai greşit atunci
când m-ai adus aici.
Asta mi-a reamintit de slăbiciunea mea,
dar nu din cauza acelui ciocan.
Din cauza ta.
Fără Belle, eşti doar o bestie patetică,
una care trebuie să fie ucisă.
Isar eu sunt singurul care o poate face.
Dacă faci asta, nu o vei mai vedea vreodată pe preţioasa Belle.
Dacă asta înseamnă că scap tărâmurile de tine,
este un risc pe care sunt dispus să mi-l asum.
- Regina! - Ce dracul faci?
Pleacă de aici.
Prea târziu. A fost o sincronizare impecabilă, dragă.
Pumnalul nu a fost niciodată motivul pentru care am mers după Henry.
Ce?
Nu ai descifrat?
Credeam că ciocanul îţi va zgâlţâi puţin memoria.
Ziua în care ne-am schilodit, am întâlnit o clarvăzătoare,
iar ea ne-a spus o profeţie.
Ai grijă, Rumplestiltskin.
Băiatul va fi pieirea mea.
Da.
Iar astăzi este ziua
în care acea profeţie se va îndeplini.
Cred că am găsit o modalitate de a-mi salva familia...
fără să predăm pumnalul.
Acestea sunt veşti minunate. Ce... ce trebuie să facem?
- Nu avem timp. Trebuie să plec. - Da, desigur. Merg cu tine.
- Nu, pot să o fac singur. - Dar nu trebuie să o faci.
Nu, nu faci asta singur.
Mi-a fost teamă că spui asta.
Îmi pare rău, dar dacă ai fi ştiut unde merg, nu ai fi ajutat.
Ai fi încercat să mă opreşti
şi nimeni nu mă opreşte.
Întoarce-te, tâlharule.
Să nu te laşi păcălit.
Sunt orb, dar sabia mea încă este ascuţită.
Pot să văd asta.
Poţi să o laşi jos. Nu am venit aici să lupt.
Am venit pentru condeiul Autorului.
Ar trebui să fii avertizat, băiete...
Acel condei este un lucru periculos.
Ştiu totul despre asta.
- Şi nu îmi pasă. - Mie îmi pasă.
Am dus multe lupte protejându-l,
unele dintre ele costându-mă înţelegeri foarte mari.
Dar nu voi renunţa la el
în dauna altei persoane care nu este un Autor adevărat.
Şi nu a mai fost o astfel de persoană pe acest tărâm de foarte mult timp.
Nu sunt de pe acest tărâm.
Este o poveste lungă şi complicată,
dar în principiu, pe un alt tărâm,
eu sunt Autorul adevărat.
Acum am nevoie de condeiul meu, aşa că orice test prin care vrei să mă pui
pentru a afla asta, fă-l.
Fie cum doreşti.
Asta chiar este o poveste complicată.
Doar cronologia singură
face capul să se învârte.
Doar un autor adevărat ar urzi o astfel de poveste.
Şi? Acesta este testul?
Da.
Orice poveste pe care a scris-o vreodată un Autor,
trăieşte în inima sa.
Ai făcut o treabă bună.
Poate că ar fi trebuit să foloseşti ceva mai mult romantism, dar...
poate o faci în cartea următoare.
Deci, am trecut?
Este o onoare să te cunosc.
La fel.
Aşadar, unde este condeiul?
Este în locul care trebuie.
Uită-te în mâna ta.
Mulţumesc.
Am observat că nu ai mai scris de ceva vreme.
Trebuie să-ţi reamintesc...
Slujba adevărată a Autorului este să înregistreze poveştile,
nu să le creeze.
Aşa că, indiferent de cât de multe poveşti ai scris deja,
trebuie să alegi de fiecare dată cum să foloseşti condeiul.
Alege cu înţelepciune...
Henry.
În sfârşit.
Este murdar aici, iar un Dalmaţian este dificil de curăţat.
Încearcă la o curăţătorie uscată.
Nu te voi lăsa să ieşi, dar ai ceva ce am nevoie.
Acest condei are nevoie de o cerneală specială
care este destul de dificil de procurat.
Dar se întâmplă să ştiu un loc în care mai există.
Nu.
Nu!
Nu, nu, nu, nu, nu!
Nu!
Te voi jupui de viu pentru asta!
Iau eu asta.
Şi asta.
Vezi?
Dacă apeşi butoanele potrivite,
toţi vor face ceea ce doreşti.
Chiar şi un Credincios adevărat.
Ai căutat condeiul.
O schimbare bruscă.
Orice ai fi plănuit, nu va funcţiona.
Doar Autorul poate să-l folosească.
Şi nu îmi pasă ce îmi vei face, dar nu voi scrie niciodată vreun cuvânt pentru tine.
Dar o voi face eu.
Bună, Henry.
Eşti...
echivalentul meu de pe tărâmul dorinţei.
Eşti surprins?
Există versiuni a altor personaje.
De ce să nu existe doi de noi?
Dacă eşti o versiune a mea, ar trebui să ştii că asta este greşită.
Sunt o versiune a ta...
cu excepţia unei diferenţe.
Niciuna dintre dorinţele mele nu s-au îndeplinit.
- Ai făcut o înţelegere cu el. - Cu asta mă ocup.
Când ai spus că nu voi obţine finalul fericit
fără ajutorul tău, nu ai vorbit despre mine.
Ai vorbit despre el.
Tot o oală spartă.
Cum ai putut să faci asta?
Am încercat să-mi găsesc fericirea pe calea corectă,
dar am ajuns să fiu disperat.
Se pare că şi tu eşti aşa.
Şi acum, că v-aţi cunoscut,
ce spuneţi, Henry?
Cred că a sosit momentul să începem o nouă poveste.
A mea.
Doamne.
Henry.
Maiestatea Voastră.
A trecut ceva vreme de când mi-aţi ucis bunicii
cu mâinile goale.
Te-ai întors să încerci să termini întreaga familie?
Nu, nu, nu, nu. Asta nu a fost...
Atât de multă durere, atât de multă mânie. Sunt fascinat.
Nu sunteţi fascinaţi?
Nu.
Condeiul Autorului.
Cum?
Am dat-o în bară într-un mare fel.
Hook, îmi pare rău că te-am lovit.
Mamă, doar...
Îmi pare rău.
Ce va scrie?
Orice înţelegere ai făcut cu el, nu trebuie să o onorezi.
Crede-mă, există mereu o portiţă de scăpare
şi te voi ajuta să o găseşti.
De ce aş încălca o înţelegere care îmi va da ceea ce doresc?
Este un băiat inteligent.
Şi acum trebuie să ne ocupăm de umilele mele nevoi.
Avem nemurirea şi puterea, amândoi,
iar tu vrei să renunţi la tot pentru amândoi,
doar pentru a ajunge la Belle.
Îmi este teamă că, doar dintr-o întorsătură de condei, dragă,
mă voi asigura că nu o vei mai vedea vreodată.
Nu face asta. Te putem ajuta.
Asta nu este calea corectă pentru tine. Ştii asta.
Ia o hârtie, băiete.
Va fi ceva de felul acesta.
- "Puterile Gardianului... - Nu. Nu, nu, nu.
nu mai există."
Este rezolvat.
Foarte bine scris.
Eternitatea mea se simte din nou eternă.
Şi acum...
bucuraţi-vă de gustul iernii din închisoarea voastră micuţă.
Henry! Unde au dispărut?
Henry şi ceilalţi sunt împreună cu familia lui.
Trebuie să fie o reuniune specială.
Atunci eu de ce sunt aici?
Pentru că ajungem în sfârşit la ceea ce obţin eu din asta.
Te-am privit cum le-ai distrus inimile bunicilor mei
şi ai luat-o pe mama.
Iar această poveste încă mai are nevoie de un sfârşit.
Uite.
Este un apartament cu un dormitor chiar aici, în Heights.
Arată destul de bine în fotografii. Vezi?
Nu trebuie să-l văd.
Îmi place.
Dacă vine la pachet cu Margot, asta este tot ce am nevoie.
Tilly! Eşti bine?
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu.
- S-a schimbat ceva. - Ce?
Tata şi ceilalţi sunt...
sunt în pericol. S-a întâmplat ceva pe tărâmul dorinţei.
- Eşti sigură? - Da. Trebuie să mergem.
Au nevoie de ajutorul nostru.
Îmi pare rău.
Nu există suficientă magie a beignetelor în lume
- pentru a deschide un portal. - Trebuie să ai ceva.
Poate, ca regină...
ne poţi ajuta să găsim ceva magie?
Corect.
Regină.
Oameni buni. Vă rog să ascultaţi.
Oamenii noştri, prietenii noştri sunt în pericol şi...
Hei! Toată lumea să asculte.
Aceste tinere domniţe sunt cunoscute de mulţi dintre voi.
Ele trebuie să ajungă pe tărâmul dorinţei pentru ai ajuta pe alţii,
poate chiar să salveze vieţi.
Poate că nu veţi simţi că puteţi să ajutaţi, dar...
cred că puteţi.
Poate aveţi o pereche de pantofi de cleştar,
o pălărie magică sau o boabă de fasole,
ceva la care nu v-aţi gândit de foarte mulţi ani.
Găsiţi asta.
Tărâmul vostru are nevoie de voi.
Regina voastră are nevoie de voi.
Maiestatea Voastră?
Remy?
Ai ceva?
Cu ani în urmă, înainte de blestem,
pregăteam o tocană din carne şi fasole
şi am găsit asta.
O boabă magică.
Am ascuns-o pentru eventualitatea în care aveam nevoie de ea,
dar după ceea ce aţi spus, vreau să o luaţi.
Mulţumesc.
- Vrei să mergi cu noi? - Nu, mulţumesc.
Ar trebui să rămân aici şi să-mi supraveghez oamenii.
Sunt clipe ciudate şi ei au nevoie de regina lor.
Nu, fără reverenţe şi plecăciuni.
Haide.
În regulă.
Mulţumim pentru că ne-ai împrumutat maşina.
- Baftă pe celălalt tărâm. - Mulţumim. S-ar putea să avem nevoie.
Dar prima dată va trebui să oprim undeva.
Unde? Unde mergeţi?
Să obţinem ajutor de la câţiva prieteni.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a va prezenta:
Once Upon a Time-Sezonul 07, ep 21 "Homecoming"
www.subtitrari-noi.ro
Intrarea în Storybrooke