Zâmbeşte!
- Vrei s-o refacem? - Nu.
- Sigur? - Da.
Dacă aş pleca eu în călătorie, aş zâmbi.
Fundal alb, fără umbre, ochii deschişi, expresie neutră.
Astea sunt cerinţele pentru poze.
- Încotro? - În străinătate.
Măiculiţă!
Ştiu.
Câţi bani sunt acolo?
Circa 43 de milioane de dolari.
Măiculiţă!
Ai aici cifrele exacte,
cu o listă completă a conturilor reale, plus cele auxiliare.
Contul operaţional va fi activ
de poimâine, după festivitatea de inaugurare.
Şi dacă n-o să fiu în stare?
E ca la Lickety Splitz, dar mai mare.
O să vii aici săptămânal
să te rogi pentru Buddy.
Incluzi banii ăştia în chitanţele legale
şi apoi îi depui la bancă.
Dacă fluxul e stabil, n-o să bată la ochi.
E o nebunie.
Nu ştiu nici pe dracu'.
Ruth.
Ce SRL deţine Davisville Limited?
Lighthouse Landing.
- Şi unde e înregistrată? - În Ciudad de Panama.
Şi e o firmă fantomă...
Pentru Horizon Cove Inc, o filială a Byrde Enterprises.
Dacă nu eram sigur că te descurci, nu-mi riscam viaţa familiei.
Mulţumesc pentru tur.
Clientul meu devine agitat când ne apropiem de termen.
E obsedat de detalii.
Mi-a făcut plăcere. E frumos, într-un mod ciudat.
Bună! Scuze că am întârziat.
Bună!
Îi spuneam soţiei tale
că îţi poţi vedea tot restul vieţii de aici.
- Da. - E în regulă?
Da, am avut unele chestii personale. Tu ce faci?
Sper că de-ar mai apărea vreo problemă, mi-ai spune.
Desigur.
Fiindcă acum a putea s-o rezolvăm.
Nicio problemă.
Nu ştiu dacă vă daţi seama
de importanţa istorică a acestei iniţiative.
Medellín, Sinaloa, Juárez,
toate cartelurile au încercat să facă ceva asemănător.
Şi au dat greş.
O operaţiune legală cu autofinanţare, precum un cazinou.
De-aia se numeşte crimă organizată.
V-aţi gândit la următorii cinci ani?
Putem vorbi de contul operaţional?
Sunteţi stâlpii comunităţii acum.
Aţi deschis o breşă în industria jocurilor.
Vă puteţi extinde în mod perfect legal.
Onorând şi obligaţiile faţă de clientul meu.
Îmi cer scuze, dar trebuie să-l duc acasă.
De mult n-am mai fost condiţionaţi de programul de somn.
Cât de repede uităm perioada
în care nu ne puteau înjura.
Dar tu n-o s-o faci.
N-ai suna să spui ceva
despre iubita tatălui tău, nu? Nu.
Contul operaţional.
- Ce e cu el? - Nu e funcţional.
După semnarea contractelor.
E peste două zile. Aş putea să lucrez acum.
E vreo grabă, şi eu nu ştiu?
Încerc să fiu eficient.
Suntem superstiţioşi.
La drum lung,
rişti să ai un accident aproape de casă.
- Eşti bine? - Da.
Ce probleme ai avut?
Din astea de zi cu zi.
Am sunat la şcoală. Charlotte s-a dus la prima oră.
Perfect.
Helen are dreptate.
Ar putea fi începutul unui nou capitol pentru noi.
Dar trebuie să ne străduim să fim părinţi mai buni.
Şi dacă nu e posibil aici?
Trebuie să fie.
Da, bine.
Am fost de faţă. Am văzut cum a torturat-o cartelul.
Poţi s-o convingi să depună mărturie împotriva lui?
Ştiu că a plătit ambarcaţiunea cu banii jos.
- Nu e ilegal. - Ba da, dacă-s banii cartelului.
Ştii unde îi ascunde?
Dar registrele?
Ştii unde le ţine?
El vorbeşte cu tine?
De ai avea microfon, ţi s-ar confesa?
Vorbeşte cu fiica mea.
Şi ai purta microfon ca s-o dai în gât?
Ştii ce cred?
Cred că ai impresia
că-s soluţia ta ca să scapi de închisoare.
Ţi-l dau pe Marty Byrde.
Îmi dai o laie!
Nu mi-ai zis nimic ce nu ştiu deja.
Sunt convins că nici nu te poţi apropia de el.
Îmi eşti dator.
- Îţi sunt dator? - Exact.
Nici nu te cunosc.
Din cauza ta, fiica mea a fost torturată, fraţii mei, omorâţi.
Auzi?
Au trecut cele cinci minute, aşa că poţi să te cari.
Ce? Nu-ţi place să auzi adevărul?
Adevărul?
Adevărul e că miroşi a disperare.
Pute de la o poştă.
Într-o lună, eşti iar la închisoare.
Şi fiică-ta crescută-n rulotă,
pe care eşti nerăbdător s-o torni,
e băgată până peste cap
şi o să te urmeze rapid, chiar dacă mă ocup sau nu de caz.
Adevărul e că, dintre toţi, Russ merita...
La dracu'!
Darlene.
Voiam să vă spun
că Jacob a decedat azi-dimineaţă.
Poftim?
Darlene.
Îmi pare nespus de rău.
Ultima sa dorinţă a fost de a opri cazinoul.
Intenţionez să i-o onorez.
Nu înţeleg.
Jacob a fost mereu în favoarea cazinoului.
A avut o revelaţie.
- A murit de dimineaţă? - Exact.
Şi ai venit imediat aici?
Pot să întreb cum a murit?
De inimă. I-a cedat.
Să fie clar...
Jacob a înţeles că se va face cazinoul.
N-ai cum să câştigi.
Vietnamezii au trebuit să câştige?
- Poftim? - Orezarii.
N-au trebuit să câştige.
A fost suficient să nu piardă. E pământul meu.
Cartelul a încercat deja să vă omoare.
- E o ameninţare? - E un fapt.
Ar mai fi o soluţie pentru a onora memoria lui Jacob.
Bebeluşul din maşină e al lui Mason Young? El e, nu?
De la Serviciile Sociale mi-au spus că îl aveţi în grijă
până îi găsesc un cămin potrivit.
Dacă mă ajuţi să-l adopt, mă dau deoparte.
Nu te atingi de copilul ăla.
L-am ajutat să se nască.
Trebuie să pleci!
Nu e rudă cu tine.
Nu merită preţul pe care-l vei plăti.
Acum!
Ce dracu' vrei?
O favoare, fetiţo.
Dacă întreabă cineva, am fost cu tine de dimineaţă.
- Ce dracu' ai făcut? - Nu-ţi face griji.
Vreau să fii alibiul meu, dacă va fi nevoie.
Ca atunci când ai jefuit clubul?
Da, am greşit.
Eram furios. N-ar fi trebuit s-o fac.
Mi-ai spus răspicat
că nu vrei să mă mai bag în rahaturile tale.
Şi ştii ceva? E rahatul tău.
Am făcut-o pentru tine.
Ce vrei să spui?
Agentul ăla federal, din cauza căruia ai fost torturată,
n-o să-ţi mai facă niciun rău.
Zi-mi că n-ai ucis un agent federal.
A fost un accident.
Zicea că te trimite la închisoare, şi mi-am pierdut cumpătul.
Doamne Dumnezeule!
Am mare nevoie de ajutorul tău, Ruthie.
Te-a văzut cineva?
Era devreme. Lângă râu, unde pescuia Russ.
Mai e acolo?
L-am aruncat în apă.
N-ai atins nimic, nu?
Şi maşina lui?
Am lăsat-o acolo. N-are de ce să creadă cineva că am fost acolo.
Nu te-ai gândit că, atunci când vor găsi maşina agentului FBI,
o să vină să interogheze familia
informatorului său mort?
De-aia îmi trebuie un alibi!
E viaţa ta.
Nu e a mea.
La dracu', Ruthie...
Ieşi de-acolo imediat!
N-auzi, fato?
Nu face asta!
Sunt tatăl tău! Băga-mi-aş!
Byrde.
V-am găsit.
Dle, noi nu intenţionam să oferim un cămin pe termen lung.
Doar ajutăm un prieten.
Pe Mason Young.
Dar se pare că şi-a părăsit copilul,
aşa că ne gândeam că ar fi mai bine
să daţi copilul în adopţie unui cuplu incredibil de iubitor şi stabil.
Vă mulţumim pentru grija de până acum.
Da. E posibil?
- Sigur că da. - Minunat.
O să-l dăm în adopţie în circa şase, opt săptămâni.
- Şase, opt săptămâni. - Cel mult zece.
Dacă ar trebui să mă mut în altă ţară?
N-ar fi indicat.
Exact.
De-aia ar fi nemaipomenit
dacă i-am putea găsi o familie minunată de pe lista aia,
care stau lângă telefon chiar acum.
Să nu faci scandal!
Wendy?
Unde e?
L-au ras de tot?
Nu mi-au făcut niciun rău.
A fost doar un mesaj.
Dna Snell zice că ştiţi ce vrea.
Mă duc să-l pun să se odihnească.
Hai în camera ta.
TATA Te iubim, ne e dor de tine.
Vii acasă?
Şi eu vă iubesc
Ai nevoie de ajutor?
Te-am trezit?
Ştii să strângi pumnul.
Strângi tare. Ia vino, amice.
Bine.
Nu ştiu cum să te protejez.
A fost un om bun.
Am avut noroc că l-am cunoscut.
Vă iubea pe amândoi.
Cum rezişti, scumpo?
Îi simt mirosul pe piele,
şi nu vreau să fac duş, ca să nu se ducă.
Cu puţin timp în urmă,
am început o conversaţie,
şi-apoi mi-am dat seama că vorbeam singură.
Nu ştiu cum mă simt.
Cum sunt?
Scumpa mea!
Am vorbit la Serviciile Sociale.
Eşti pe lista de adopţii,
aşa că statul îţi permite să-l iei temporar pe Zeke.
Nu-l vreau temporar. Vreau să adopt.
Acordul prevede o clauză
care spune că poţi adopta copilul
dacă nu-l revendică nicio familie în următorii doi ani.
Şi dacă se întoarce Mason?
Trebuie să mă crezi că nu va veni.
Dacă te mai atingi vreodată de copiii mei,
te omor.
Îmi pare rău.
Bună.
Bună, micuţule.
O să iubesc copilul ăsta mai mult decât l-ai fi iubit tu vreodată.
Bună.
Eşti acasă acum.
Da.
Bună, tinere.
- E maşina dvs.? - Da, dle.
Parcul se închide seara.
Căutam locuri de pescuit
şi mă uitam cum curge apa. N-am văzut că s-a înserat.
Vă rog să plecaţi din parc.
De când ştiu bogătaşele să facă grătar?
Du-te-n mă-ta!
Mă gândeam
că te-ai putea muta în camera lui Wyatt, după ce pleacă la facultate.
Eu mă gândeam să vin cu tine în Columbia.
Termin ultimul an şi ne găsim o casă.
Vreau să vorbesc cu tine.
La ce dracu' vă holbaţi?
Duceţi-vă înăuntru! Vedeţi-vă de treabă!
Acum, fato!
Te sun eu când se calmează apele.
Nu vii cu mine?
Rămân cu Ruth. E în regulă. Vorbim mai târziu.
Bine.
Îmi trebuie bani.
Ţi-am spus. Nu ştiu unde-i ascunde Marty.
Lasă-i pe ăia. Oricât ai.
Am mutat maşina agentului. E vina ta.
Am mutat-o şi, când m-am întors, era un jandarm care mi-a luat numărul maşinii.
Când vor găsi maşina, îşi vor da seama.
Poate peste câteva zile, o săptămână sau o lună, nu ştiu.
Dar tot vor găsi maşina aia nenorocită şi vor veni după mine,
aşa că mai bine dispar.
Am doar banii pentru taxele şcolare ale lui Wyatt.
Atunci, o să mi-i dai mie.
Nu.
Ori mi-i dai,
ori mă duc
şi îi spun ce s-a întâmplat exact cu taică-său.
Three, cară-te de aici. Trebuie să vorbesc cu Wyatt.
Şi dă televizorul tare.
- Ce a zis Cade? - Nu e vorba despre Cade.
- Ce e, atunci? - Ascultă-mă bine.
Ştiu că nu Marty ţi-a ucis tatăl...
fiindcă am făcut-o eu.
Ce tot spui?
Eu am cablat docul.
Ştiam că se vor duce acolo, aşa că l-am cablat
şi, în clipa când au atins scara, s-au electrocutat.
Aberezi.
De ce aş face-o?
Crezi că evit studiile
ca să aflu ce-a păţit tata
şi vii cu poveştile astea!
Aş vrea eu. Jur pe Dumnezeu că aş vrea să fie o minciună!
Russ colabora cu federalii. Încerca să mă înregistreze.
Nu. Nu se poate aşa ceva!
Aveai dreptate. În seara aia aveau arme.
Voiau să-l omoare pe Marty.
Am exersat pe docul nostru, cu un şoarece.
La început, am cablat docul lui Marty ca să-l omor pe el,
dar apoi s-a dat totul peste cap...
s-au schimbat lucrurile, şi ei se duceau la Blue Cat.
Zi ceva!
Poţi să mă urăşti. Ştiu c-o s-o faci.
Dar vreau să ştii că eşti...
singura fiinţă de pe lumea asta pe care o voi iubi vreodată.
Jonah doarme încă.
Marty, eşti bine? Ce e?
Unde e Zeke?
Ce ai făcut?
Încerc să ne salvez pielea.
Ia-l înapoi.
Şi apoi? Aşteptăm ca Darlene să ne răpească copiii?
Să distrugă cazinoul ca să vină cartelul după noi?
Ce putem face? Să punem pe cineva s-o omoare?
S-a atins de copilul nostru, şi tu îi dai un bebeluş?
- N-am avut de ales. - Ba da.
Plecăm.
O ştergem după finalizarea cazinoului şi plecarea cartelului.
Ne aşteaptă un avion.
Nu puteam scoate copilul din ţară
fără să afle autorităţile.
- Ai planificat totul fără mine? - Da.
După ce contul operaţional va fi activ,
un procent mic se va duce într-un cont criptat, creat de mine.
Tu şi copiii veţi călători cu paşapoartele pe numele Fleming.
Un hidroavion ne va duce la Little Rock,
unde e noul meu paşaport.
De acolo, mergem în Costa Rica,
şi după aia în Australia.
Pe Coasta de Aur.
O persoană-surogat va achita cheltuielile casei,
ca să nu apară nimic nici sub numele false.
Vom aveam două straturi de protecţie.
Şi ai găsit această persoană-surogat?
O găsesc când ajungem.
Şi dacă cei din cartel verifică conturile înainte?
Am învăţat-o pe Ruth. Ştie să transfere banii.
Deci tu nici nu încercai să iasă treaba.
Am încercat mult să meargă.
Dar emanciparea,
şi fiul nostru, fiind ras în cap de o nebună,
şi zicând că e un mesaj, de parcă ar fi normal.
Nu merge nimic bine.
Avem două probleme. Riscăm obstrucţionarea cazinoului şi destrămarea familiei.
Doar dându-i copilul lui Darlene le puteam rezolva pe amândouă.
De ce dracu' nu m-ai consultat?
N-aveam timp să mă cert cu tine.
Patru pasageri, dle Bennett?
Da, doi adulţi şi doi copii. Încăpem toţi, nu?
Putem călători până la Lacul Conway, lângă Little Rock.
Necesită mult combustibil,
aşa că puteţi lua doar două genţi fiecare.
Vă aşteaptă un jeep în partea cealaltă.
Bun. Jumătate vi-i aduc mâine.
Bine? La revedere.
- Bună! - Bună!
Scuze de deranj. Dimineţile sunt sacre în familie.
Nu. Marty a plecat deja,
iar Charlotte a rămas să doarmă la o prietenă.
- Vrei o cafea? - Da, mulţumesc. Fără zahăr.
Nu-mi spune că bebeluşul doarme.
Serviciile Sociale l-au plasat.
Doar ieri era cu voi!
- Ne-a surprins şi pe noi. - Mersi.
Dar suntem fericiţi că e, în sfârşit,
într-un cămin stabil şi definitiv.
Mă pot plimba pe unde mergeam cu Buddy?
Dar nu mai departe.
'Neaţa!
Adolescenţii...
A murit Jacob Snell. Ştiai?
A venit ieri Darlene.
Avem o problemă?
Am rezolvat-o noi.
Vorbeam serios când am zis că l-aţi impresionat pe clientul meu.
Când s-a pomenit prima oară de cazinou,
nici eu, nici el nu vă dădeam vreo şansă.
Am fost puşi să vă monitorizăm atent.
Achiziţiile, căutările pe Internet.
Era convins că, atunci când vă dădeaţi seama că era irealizabil,
aţi fi luat-o la goană. Şi, totuşi, iată-ne aici.
Pe mine tu m-ai impresionat în mod deosebit.
Îţi mulţumesc.
Unei femei nu îi e uşor să se descurce în lumea asta.
Cred că eşti bucuroasă să te întorci la Chicago, la familia ta, nu?
La copii, da. La avocatul pentru divorţuri...
Îmi pare rău.
Cum am spus, nu-i uşor.
Unde e Marty aşa devreme?
A plecat să încheie ultimele detalii.
Cum se simte?
- Bine. - Bun.
Ar fi bine să te gândeşti ce vrei să obţii din noua conjunctură.
M-am gândit.
- Şi ce vrei? - Recunoştinţa voastră.
Păi, o ai.
Şi nu e un lucru banal.
- Salută-l şi pe Marty. - Îi transmit.
Salut, Frank! Ce faci? Te pot ajuta cu ceva?
Am auzit nişte zvonuri.
Ce zvonuri?
Nu-mi testa răbdarea.
Nu-mi plac jocurile, nici să conduc trei ore
până la un lac nenorocit, în extra-sezon.
Dacă te referi la sindicat, e adevărat că am făcut un târg,
dar îţi promit că angajăm de la voi.
Nu-ţi face griji!
- Dar îmi fac. - Nu-ţi face.
Crezi că poţi să mă fraiereşti?
Haide.
Comisia pentru jocuri de noroc crede că poate să mă fraierească?
Eu nu cred aşa ceva. Şi bănuiesc că nici ei.
Şi de ce îi laşi să mă fraierească?
Ţi-am zis că o rezolvăm cu băieţii tăi.
Avem grijă de ei.
Vor fi destule adeziuni la sindicat.
Fiindcă ştii cu ce mă ocup.
Da.
Chiar crezi că industria jocurilor
- ...îmi mai rezervă surprize? - Nu.
Sincer, chiar crezi
că, dacă am bătut palma, am încheiat orice discuţie?
Ce trebuie să fac ca să mă iei în serios?
E distractiv pentru tine? Te amuzi acum?
Care e faza? Ăsta ce-o să facă?
Ce-o să faci? O să mă iei la bătaie?
Îmi transmiteţi un mesaj?
Ce zici să mă laşi dracului să-mi fac treaba?
Fără acordurile alea, adio cazinou
şi oamenii tăi chiar nu mai primesc nimic.
Asta vrei?
Dă-mi dracului mână liberă să-mi fac treaba!
Asta încerc să fac.
Miroase a maşină nouă.
De-abia ne-am mutat.
- L-ai văzut pe Wyatt? - Credeam că e cu tine.
Nu, îmi făceam griji. L-am sunat toată seara
şi n-a răspuns.
Chiar ai cumpărat dubiţa cu banii tăi?
- Da. - Da?
Nu erau banii lui tăticu'?
Banii pe care i-a ascuns pe-aici, pe undeva?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
- Eu zic că mă minţi, fetiţo. - Nu te mint.
- O sperii, unchiule Cade. - Nu te băga!
Dacă l-ai suna pe taică-tău să-i ceri bani,
ţi-ar da?
- Nu vorbesc cu părinţii. - Aiurea!
Spune adevărul.
Nu te băga!
Unde te duci, fetiţo?
Dă-i drumul!
N-am uitat ce s-a întâmplat ultima oară
când ai îndreptat arma spre mine.
Urcă în maşină.
Three, intră în rulotă. Încuie uşa până se linişteşte.
Ştii unde e Wyatt?
A plecat aseară.
Se întoarce?
Nu ştiu.
Eşti bine?
Îmi pare nespus de rău!
Te rog să nu mai pleci, altfel nu te pot proteja.
Nu m-am răzgândit,
dar pot să mă duc să mă culc în patul meu?
Desigur. Normal că...
Ruth, unde te duci?
Acasă.
- Cade e acolo? - Da.
Rămâi aici.
Ce dracu' ai făcut?
Cancer.
Ai plecat de mult timp.
Eşti un idiot.
E cazul să ne temem de Cade?
Crezi c-o să se mai ia de Charlotte?
Nu ştiu. Şi-a pus în cap să vă găsească banii.
Sper că nu se va întâmpla.
Chiar dacă fuge acum, tot se va întoarce.
E tata.
Nu pot să-l împiedic.
Înţeleg.
Ar trebui să răspunzi.
Bună!
Iartă-mă că nu te-am sunat. Am avut nişte belele pe cap.
Ruth a zis că s-ar putea să pleci definitiv. Aşa e?
Nu ştiu sigur.
A mai spus ceva?
Nu.
Chiar voiai să te muţi în Columbia?
E în regulă.
Sunt la ai mei.
Rămâi acolo?
Nu sunt sigură.
Cred că ar trebui să ştii.
Am aflat că tatăl tău n-a ucis pe nimeni.
Sigur?
Da. Te sun mai târziu, bine?
Ai făcut ce trebuia.
M-ai minţit că a fost Marty.
Încercam să te protejez.
Acum ştii.
Şi ce-o să faci?
N-o să-i spun lui Three.
N-o face, dacă nu vrei.
Ai judecat mereu mai corect decât mine.
Încă te mai iubesc.
Şi bine faci.
Doar că...
mă tem să nu înnebunesc.
Nu mai ştiu ce să cred.
Despre Ruth, despre facultate...
Ba îmi vine să fac totul ţăndări,
ba îmi vine să mă fac că plouă.
Nu ştiu ce să fac.
Are nevoie de protecţie.
Dacă l-am plăti pe Cade să plece din oraş?
Ce zici?
Altfel, ar fi prea vulnerabilă când va prelua banii.
- Da. - Da?
Mă gândeam să le spunem copiilor că plecăm mâine.
Nu.
Amândoi au suferit traume.
Prea multe emoţii ne-ar putea da de gol.
Bine. Intrăm?
Nu, mai rămân câteva minute.
- Eşti bine? Ai pernă? - Da.
Noapte bună!
Noapte bună.
Ai reuşit să şi mănânci?
Nu sunt neajutorată.
Dacă dormi în dubiţă...
Voiam să zic că e destul, aşa că mănâncă bine.
Ruth, treci încoace!
E o festivitate
la care se inaugurează barca cu o sticlă de şampanie?
Nu, alea sunt pentru nave care pleacă pe mare.
Tehnic, ar putea să plece.
Nu în halu' în care am găsit-o eu.
Dar...
faceţi asta în fiecare zi?
Doar dacă suntem pe fugă. Atunci mâncăm în maşină.
Nu e nostim.
Doar puţin.
E o festivitate pentru a declara oficial aprobarea cazinoului.
Apoi încep lucrările.
Unde e Zeke?
Statul i-a găsit un cămin bun.
Şi gata? Nu mai stă cu noi?
Charlotte, aşa a fost vorba de la început.
Ce e?
Nimic. Mă bucur că eşti aici.
E ceva neclar?
Cum afli că a plecat cartelul,
vă duc cu barca la hidroavion.
Îmi dai o geantă cu telefoanele şi cărţile de credit.
Ţine-le aici. Deplasează-te cu ele din când în când.
Peste trei săptămâni,
plăteşte pe cineva să le ducă la Vancouver şi să le arunce.
După aia,
vreau s-o suni pe Helen, îi spui că am plecat în vacanţă
şi că nu ne-am mai întors, şi nu-ţi răspundem la telefon. Bine?
- Bine. - Mulţumesc.
Te duci să te vezi cu tata?
O s-o rezolvăm.
Şi ţie ce să-ţi aduc?
- O cafea, te rog. - Bine.
Un loc public.
Ca să nu fac scandal, nu?
Mi-ai rănit fiica.
Din cauza voastră, au murit fraţii mei.
Sau suferinţa contează doar pentru cei ca voi?
- Poftim. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
Geanta aia de jos conţine o jumate de milion de dolari.
Sunt ai tăi, dacă pleci acum din oraş.
Nu te întorci la rulote, nu încerci să vorbeşti cu Ruth.
Pleci din cafenea şi te îndrepţi direct spre o autostradă.
Voi nu pricepeţi decât valoarea banului.
Asta înseamnă da?
Jocurile electronice vor fi jos.
Ca lumea să treacă pe lângă ele
în drum spre alte jocuri?
Exact.
Blackjack şi ruleta la etaj,
şi la nivelul de sus poker şi zaruri.
Bună. E în regulă? Da? Bine.
Dle Hodges, bună ziua!
- Gata. Sunteţi pregătit? - Mai mult de-atât nu se poate.
E familia dvs.?
Fiica noastră, Charlotte, şi fiul nostru, Jonah.
Dl Hodges, şeful comisiei pentru jocuri.
Părinţii voştri fac un lucru grozav pentru comunitate.
- Gata? - Da. Poftim, scumpo.
Numai bine!
Blochezi strada!
Dobitocule, e un câine. Lasă-l acolo sau trage-l de pe şosea.
- Avem o problemă. - Ce tip de problemă?
O ameninţare.
Înainte să mai adaugi ceva...
Poate crezi că e o simplă conversaţie...
- Nu cred. - Te asigur.
E mai greu decât îţi închipui.
După ce îmi spui ceva, nu mai poţi să-ţi retragi cuvintele.
Ştiu ce vrei să spui şi înţeleg.
Nu înţelegi.
Nu poţi. Nu în totalitate.
Ţi se schimbă corpul.
Felul în care miroşi, reflexia în oglindă,
felul în care simţi atingerea soţului.
Nu schimbă cu nimic faptul că avem o problemă.
Hai să ne aşezăm.
Nu fugim.
Cum adică?
Nu plecăm din Ozarks. E periculos.
Wendy, e periculos să rămânem.
Nu acţionezi logic. Acţionezi motivat de emoţii.
Ştiu că eu ţi-am cerut să-ţi arăţi emoţiile. Te-am implorat.
Şi te iubesc pentru asta,
dar nu ne suim în avionul ăla nici eu, nici copiii.
Eşti speriată.
N-ai de ce. Situaţia e sub control.
- Ba nu e. - Ba e.
Fugi de moartea lui Mason.
O răpeşti pe Charlotte ca să nu ne părăsească.
Şi aveai dreptate de la început.
Nu putem lua hotărâri emotive, bazate pe alegerile celorlalţi.
Trebuie să ne trezim şi să luăm deciziile bune pentru noi şi pentru copii.
Iar acum acest lucru înseamnă să rămânem aici.
Şi acum îmi spui? Aici?
N-aveam timp să mă cert cu tine.
Cheamă medicul legist.
Nu e realizabil.
Ce e realizabil, să fugi? Să angajezi persoane-surogat? Să schimbi identităţi?
- Dacă asta e Coasta de Aur? - Nu e.
Ştim cum a fost.
Dar cine ştie ce poate deveni?
Tu ai spus-o,
după ce deschidem cazinoul, va merge totul strună.
Te-ai putea ocupa iar de contabilitate.
Copiii sunt la şcoală. Prindem rădăcini.
Am sacrificat prea multe pentru plecare.
Vom lua bebeluşul de la Darlene, stai liniştit.
Şi mafia din Kansas?
Am jucat o farsă fiindcă ştiam că o să fugim.
Nu suntem singuri.
Avem asociaţi foarte recunoscători pentru ce am făcut.
E mai bine să fii cel care ţine arma,
decât să fugi de trăgător.
Vă rog să luaţi loc.
Despre ce vorbeai cu mama?
Mai vrei să pleci pe cont propriu? N-o să mă opun.
Bine. Vreau să vă mulţumesc tuturor.
E o zi mare la Ozarks.
După cum ştiţi,
s-a aprobat recent deschiderea unui al 14-lea cazinou
şi sunt încântat să vă anunţ că va fi aici,
fix în inima statului Missouri.
Aş dori să vi-l prezint pe cel care ne-a convins să nu ne oprim
la 13 cu ghinion, Marty Byrde.
Mulţumesc mult.
LACUL OZARKS CAZINOU
Până nu demult,
nu ştiam cum va fi viaţa mea.
Am venit cu familia la Ozarks
din Chicago, ca să începem aici o viaţă nouă.
Şi iată-ne.
Copiii noştri merg la şcoală, noi am deschis afaceri,
am îngropat şi pe cineva...
foarte drag familiei noastre.
Din toate aceste motive, simţim că aparţinem acestui pământ
şi există o senzaţie de permanenţă de care nu putem scăpa.
M-a făcut să reconsider ce înseamnă să fii soţ,
tată şi vecin.
Ţin inima-n frâu
Ţin ochii tot timpul deschişi
Am înţeles că tot ceea ce contează e încrederea
şi profit de această ocazie
ca să le mulţumesc cetăţenilor din Ozarks pentru încrederea acordată.
Ţin calea de mijloc mereu
Mi-a spus cineva de curând că, dacă stau în acest loc,
voi putea să-mi văd viitorul.
Acum îmi dau seama că avea dreptate.
Sper că şi voi reuşiţi să vă închipuiţi ce va urma.
Pentru prosperitate!
Vreau să ştii că înţeleg de ce vrei să pleci.
Şi poate că nu vom mai fi genul de familie
care ascultă muzică şi ţine peria ca pe un microfon,
dar tot o familie rămânem.
Eu şi tatăl tău te iubim din suflet.
La un moment dat, şi eu am vrut să plec.
Şi, da, am avut o aventură.
Am făcut-o pentru că voiam să fiu altcineva,
să duc o viaţă diferită.
Dar mă înşelam amarnic.
Fiindcă eu asta sunt şi aşa vreau să fiu.
Gândeşte-te bine.
Da?
Nu trebuie s-o faci acum dacă nu vrei.
Ştiu.
El e.
Ne laşi puţin singuri?
Sigur că da.
Adio, tati!
Putem face o poză cu familia?
O clipă. Mă duc să salut pe cineva.
- Sigur. - Scuze.
Felicitări!
Bănuiesc că te bucuri că te întorci la Chicago.
E motorul pornit.
Nu că aş avea ceva împotrivă,
dar nu suport locul ăsta nenorocit.
Am primit o veste de la asociatul meu:
a murit tatăl lui Ruth Langmore.
A murit?
Împuşcat pe drum când părăsea oraşul.
Atâta ştiu. Mă gândeam că vreţi să aflaţi.
Facem poza acum?
- Sigur. - Perfect.
Copiii ar putea sta în lateral.
Ce emoţionant! Sunteţi eroii noştri.
Te iubesc.
- Marty? - Şi eu.
Bine, gata?
Zâmbiţi.
Subtitrare: Retail