Timpul a expirat. Ți-am spus că te voi omorî.
Nu astăzi!
Finch, avem o problemă.
Reese a exagerat de data asta.
Nu mai avem opțiuni. Avem nevoie de Root.
Știu că e singura noastră opțiune, Shaw.
Vreau să mă asigur că suntem pregătiți pentru ce vine.
Domnule Reese, noi salvăm vieți. Tu salvezi vieți.
Nu pe toate.
- Domnișoară Shaw. - Avem un număr nou?
- Nu, acum nu. - A trecut ceva timp.
Se pare că infractorii orașului sunt cuminți.
- Ne prinde bine puțină liniște. - Eu nu mă pricep la liniște.
De asta am luat slujba asta și cea de dinaintea ei.
Nu sunt sigur că vreau să fiu asociat
cu foștii tăi angajatori, care au încercat să te omoare.
Nu e ca și cum sunt în siguranță.
Apropo de liniște, ai vorbit cu Reese?
De îndată ce a putut să stea în picioare, a plecat fără niciun cuvânt.
Ai idee unde s-a dus sau când se întoarce?
Mă tem că doar domnul Reese poate răspunde la asta.
La revedere, domnișoară Shaw.
Whiskey.
Să tot vină.
Încă un joc, da? Dublu sau nimic?
- Ok. - Ce încerci să faci?
Ce, crezi că te poți pune cu mine?
Frate, a fost o lovitură norocoasă.
Norocul tău s-a terminat.
Hei, Hei! Hai, stai puțin!
Să mă ajute cineva! Luați-o ușor, băieți!
Zi-mi dacă asta e ușor.
Opriți-vă.
Ies să iau provizii mai târziu.
Să-mi spui dacă vrei ceva anume.
Doar o carte din căruciorul tău.
Raftul de sus, a treia din dreapta.
"Zei falși, pseudoepigrafia în epoca modernă? "
O lectură ușoară, domnișoară Groves?
Știu că a fost greu pentru tine, Harold,
prin tot ce ai trecut.
Și acum, până și John a plecat.
Totuși, n-ar trebui să te răzbuni pe ea.
Sunt sigur că nu știu despre ce vorbești.
Vorbesc despre faptul că o ignori.
Are un nou număr pentru noi.
Cum ai făcut rost de asta?
Comunici cu Mașina?
Înțeleg de ce vrei să renunți, Harold, dar acum nu este momentul.
Vrea să lucrăm împreună.
Știam că îmi ascunzi lucruri.
Trebuie să faci asta?
- Deci avem un număr nou. - Nu m-am hotărât încă.
"Hotărât? " Nu știam că poți hotărî.
De fapt, pot.
Ok, se va întâmpla în curând
sau trebui să îmi caut de lucru în altă parte?
Arthur Claypool.
- S-a întâmplat ceva, Finch? - Nu, nimic. Ar trebui să începem.
Ești trecută în baza de date a spitalului sub numele de Doctor Anne Moore.
Sigur nu vrei să faci tu pe doctorul, Harold?
Eu n-am fost convingătoare ca doctor nici când eram unul.
Nu, cred că e mai bine să stau aici
și să aflu cât pot de multe despre Claypool.
Deci care sunt detaliile lui?
Locuiește și lucrează în Maryland.
Până de curând, a fost consultant IT la o companie
Runyon Technology Solutions.
Ultima dată și-a folosit cardurile la magazinul spitalului.
- În ce cameră e? - Asta e partea ciudată.
Nu e niciun document despre el în baza de date a internărilor.
- L-am găsit. E aici. - Ce e asta?
Atunci fișa lui medicală trebuie să existe.
Am găsit-o.
Conform fișei, diagnosticul lui este glioblastom multiform.
Tumoră cerebrală. I s-a dat un prognostic?
Fază terminală.
Deci, presupunând că tipul e victimă, cine vrea să ucidă un om pe moarte?
Presupun că asta trebuie să aflăm.
Cum sunteți astăzi, domnule Claypool?
Cred că mai mult albină decât libelulă.
- Ce anume? - Durata vieții.
Libelula trăiește patru luni. Albina, patru săptămâni.
Atâta timp cât nu sunteți muscă...
...nu vom avea o problemă.
Ești nouă? Sau am uitat de tine?
- N-ați uitat de mine. - Ei, să mai așteptăm puțin.
Mintea mea e ca un calculator cu sistemul virusat.
Știu că vreau să țin minte ceva, dar când încerc să accesez fișierul
dispare.
Și apoi, dintr-o dată
se varsă amintiri din mine cu duiumul.
Inclusiv câteva care nu ar trebui.
Și care sunt acelea?
Domnule Claypool?
Ai introdus valorile esențiale?
Pardon?
Trebuie să verificăm baza de date la fiecare operațiune.
Îmi cer scuze, doctor... "Moore."
Nu v-am mai văzut la etajul ăsta.
Pentru că nu am mai fost aici.
Sunt abia transferată.
- De unde? - New York General.
Ce specialitate aveți?
Oncologie clinică și tratament paliativ. A ta?
- Să-mi spuneți dacă aveți nevoie de ceva. - Sigur.
Finch, Claypool are escortă guvernamentală.
Ce ziceai că lucrează?
Consultant IT. Înțeleg că sună vag.
Adresă în Maryland, slujbă vagă, escortă de securitate...
Aș zice că are acces de nivel top secret sau mai sus.
A spus că tumora provoacă revenirea amintirilor
inclusiv cele care nu ar trebui să revină.
Poate cineva plănuiește să îi închidă gura de tot.
Escorta lui folosește formația de trei oameni triunghi.
- Ce înseamnă asta? - Înseamnă că sunt din Serviciile Secrete.
Finch, cine naiba e tipul ăsta?
Alea sunt vrăbii, tata?
Nu chiar.
Uite cum facem.
Tu mă ajuți cu mașina
- și eu te ajut cu păsările. - Ok.
Motorul e inundat și nu înțeleg de ce.
Unde e cheia? O aveam în mână.
Ah, tata?
Nu știu unde mi-e capul în ultima vreme.
Vrei să încerci?
N-o pierde.
O să am nevoie de toate piesele.
Tot ce aici are un scop.
Mai puțin murdăria.
Mă duc să răspund.
Scuze, a durat mai mult decât...
Uite.
Să fiu al naibii.
Dar n-ar trebui să desfaci tot așa.
Înțelegi, Harold?
Păi, dacă nu vor să intri înăuntru...
...ar trebui să le construiască mai bine.
Ok, fiule. Te-ai ținut de promisiune.
Mai vrei să știi ce pasăre e aia?
Vreun progres, Shaw?
Paza nu pleacă de lângă el.
Ai mai aflat ceva?
Nu, amprenta minimă digitală pe care o are
susține teoria că lucrează în secret pentru guvern
dar asta face foarte dificil
să aflăm natura amenințării.
Păi, aș putea să scap de gorile.
Am nevoie de un litru de ceva inflamabil.
- Ce? - Relaxează-te, suntem într-un spital.
Shaw, sunt sigur că există o cale să ajungem la Claypool
care să nu implice combustibil.
Bine, dar am nevoie de un partener.
Poți fi administratorul spitalului.
Din păcate, nu pot face asta.
Groves are nevoie de supervizare suplimentară acum.
Stai puțin. Claypool are un vizitator.
O femeie, de vârsta lui. Înaltă, păr șaten.
Arată așa?
Da.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Diane Claypool. - Soția lui.
Actele arată că sunt căsătoriți de 20 de ani.
- Nu. Nu. Oprește-te! - Dragule, te rog.
Stai, cum ai intrat aici? Cum ai intrat aici?
Pacientul e agitat.
- Nu e agitat, este confuz.
- Ce vrei? - Nimic! Am venit să te văd.
Nu înțeleg de ce... Nu, nu, tu... Eu nu...
Nu ai autorizație să fii aici.
Nu te pot asculta pentru că e un etaj securizat
- și nu ai autorizație. - Nu ești la muncă.
Arthur, te rog, uită-te în jur. Ești într-o cameră de spital.
În primul rând, cine te crezi să îmi vorbești așa?
Sunt Diane. Soția ta.
Doar că nu îți aduci aminte.
Nu. Nu.
Nu am timp de jocuri. Am un termen.
- Trebuie să îl repar. - Ce să repari?
Samariteanul. Trebuie să fie operațional înainte ca ei să...
Ok, e de ajuns.
Samariteanul? Despre ce vorbești, Arthur?
Ei cred că eu nu știu ce au de gând să facă
dar eu chiar știu ce vor face.
Vor să-l oprească, dar eu nu îi voi lăsa.
- Am luat măsuri de precauție. - Liniștește-te, domnule Claypool.
Nu e păcălit cel care știe că e păcălit.
Iertați-mă. Mă voi întoarce.
- Finch, ai auzit asta? - Asta ne răspunde la întrebarea
dacă Claypool lucra pentru guvern..
Da, la ceva care se numește Samariteanul?
Numele îmi sună cunoscut. Văd ce pot afla.
Nu cred că ne putem apropia de Claypool prea curând.
Dar pot să ajung la a doua opțiune.
Nu e Starbucks, dar își face treaba.
Nici nu am observat.
Îmi pare rău pentru scena
de mai înainte...
Sunt obișnuită, am văzut mai rău de atât.
Nu știu cum reziști. Eu urăsc spitalele.
Și acum se pare că doar în ele îmi petrec timpul.
- Când a fost diagnosticat? - Acum aproape un an.
Semnele erau acolo.
Dar nu voiam să le văd.
Se pierdea prin cartier.
Și-a schimbat temperamentul...
Doamnă Claypool, știți pe cineva care ar vrea să vă rănească soțul?
Pe Arthur? Nu.
Era... este cel mai blând om. De ce m-ai întrebat?
- Este păzit. - Ah, ei. Nu.
Sunt aici din cauza slujbei lui.
- Unde lucra? - La Agenția Națională de Securitate.
N-ar fi vrut să îți spun asta,
dar nu văd scopul în a mai ascunde asta.
Soțul dumneavoastră trebuie să fie un tip important.
N-aș știi.
Nu vorbea cu mine despre munca mea si, în final, nu l-am mai întrebat
si apoi... N-am mai vorbit despre nimic.
Vorbitul e supraevaluat.
Vreau să zic... Trebuie să fi fost greu.
Nu ca atunci când îți dai seama că omul cu care si stat 20 de ani
nici măcar nu mai știe cine ești.
Bănuiesc că de asta tot vin pe aici.
În speranța că Arthur își va aminti cine sunt
măcar pentru o secundă, și atunci voi fi acolo.
Îmi pare rău.
Ar trebui să mă întorc la muncă.
- Paza a dispărut. - Și Claypool?
Scuze. Unde este pacientul care era în salonul ăsta?
Ah, a fost dus la Radiologie.
Finch, nevasta lui Claypool a spus că a lucrat la NSA.
Are sens. Știam că am mai auzit de Samariteanul.
A fost un proiect confidențial NSA.
Finanțat de congres și oprit în 2005,
care este epoca în care trăiește Claypool.
Dacă Claypool avea carieră la NSA,
atunci a citit tot felul de informații clasificate.
Informații pe care acum le strigă în gura mare.
Mă pot gândi la cel puțin 15 agenții străine
care ar omorî pentru informațiile alea.
Și eu m-am gândit la asta.
Și la posibilitatea ca amenințarea
să vină chiar de la paza lui.
Ca să protejeze secrete guvernamentale.
Trebuie să te apropii de el.
Ușor de spus, greu de făcut.
- Ok, am intrat. - Fii atentă, domnișoară Shaw.
Nu îți pot trimite întăriri.
Atunci o să fiu rapidă.
- Relaxează-te, domnule Claypool. - Stai puțin.
- O seringă la coșul de gunoi? - Claypool a fost probabil injectat
cu substanță de contrast înainte de RMN.
Pentotal de sodiu.
- Cine le are? - Rudy.
Și unde este Rudy?
Ăsta nu e un RMN, e un interogatoriu.
- E totul în regulă? - Nu.
Oricine ar fi amenințarea împotriva lui Claypool, e deja aici.
Stai pe loc! Nu te mișca.
- Domnișoară Shaw? - N-am fost prea rapidă.
Ce construiești aici, fiule?
Un circuit de tranzistori,
configurat într-o serie de diode.
E un sistem cu memorie. Uite.
T? A? T...
- A? - Și acum, uite.
"Tata". Îți fac o memorie,
să te ajute să ții minte să oprești cuptorul spre exemplu
și dacă tot lucrez la el, cred că pot să îl fac
să țină minte toate lucrurile pe care tu le uiți.
Uite, am mai vorbit despre asta.
Adică ce am eu nu poate fi reparat nici de tine
nici de oricine altcineva, ok?
Dar dacă voi construi o mașină cu foarte multă memorie
una care să și gândească?
Chiar dacă ai putea să îi dai toate amintirile mele
tot nu aș fi eu.
Știi, nu tot ce e stricat trebuie reparat.
Înțelegi?
- Alo. - Domnișoară Shaw?
Mă gândeam că ești tu. Cum m-ai găsit?
Am localizat telefonul de lângă ultima ta locație GPS.
- Unde ești? - Într-un birou.
Easton mi-a luat armele și telefonul.
Mi-am imaginat, așa că mi-am schimbat locația
ca să monitorizez mai bine situația.
- Ești aici? - În parcare.
Bun, cât mă prind eu cum să ies de aici,
tu îl poți supraveghea pe Claypool.
Cred că e mai bine să rămân aici și să identific cine l-a drogat.
- Finch, de ce nu...? - Oh, am găsit ceva.
Femeia care s-a dat drept radiologist,
a evitat camerele de filmat purtând o șapcă în timp ce ieșea
dar înainte de asta, s-a logat în calculatorul de analize.
Sub numele de "Elizabeth Ross."
Trebuie să aflăm despre ce îl interoga pe Claypool.
Nu mi-am dat seama.
Tot ce am auzit e numele "Rudy."
Doctor Moore. Sau cum te-o fi chemând.
Te rog.
Cine a falsificat identitatea ta
se pricepe la ce face.
Ceea ce mă aduce la următoarea întrebare.
Cine ești și ce treabă ai cu Arthur Claypool?
Bună, Lionel.
Finch te-a trimis?
E îngrijorat de tine. Toți suntem.
Cum m-ai găsit?
Tu crezi că am câștigat slujba de detectiv la poker?
M-a ajutat și ochelaristul.
Du-te acasă, domnule detectiv.
- Lionel... - Te-am auzit.
Știi ceva? Ăsta e spațiu public.
Am și eu dreptul să fiu aici, ca și tine.
Bine.
Dar dacă o să stai aici, o să bei și nu o să vorbești.
- Ai înțeles? - Nu am nicio problemă.
Whiskey. Dublu.
Bourbon și apă minerală. Fără bourbon.
Deci pentru ce agenție lucrezi? FSB? MSS?
Îți pierzi timpul, ar trebui să îl protejezi pe Claypool.
Asistenta aia l-a drogat cu pentotal de sodiu.
De unde ai știi tu asta?
De unde ai știi si tu, dacă ai fi lucrat măcar un pic pe teren.
Știi pot face lucrurile foarte neplăcute pentru tine.
"Neplăcute? "
Voi, băieții din Agenție sunteți așa drăguți.
Uite, cine a venit după Claypool nu a obținut ce voia.
Vor încerca din nou.
Ești bine, ursuleț? Nu arăți în regulă.
Finch? Vreo șansă să fi pus tu ceva în cartofii băiatului din servicii?
- Nu. - Atunci avem o problemă.
Așa este. Am și identificat amenințarea către Claypool.
Ca angajat cu vechime în NSA,
ar fi o țintă principală pentru cineva obsedat
de a expune operațiunile guvernului de supraveghere.
Și apoi mi-am adus aminte numele asistentei.
Elizabeth Ross.
Un nume pe care îl mai are și un erou al revoluției americane
mai mult cunoscută ca Betsy Ross.
Războiul revoluționar? Te las să ghicești cine ar putea fi.
Vigilența. Și sunt pe drum.
E Collier.
Doamnă doctor? De ce ai o armă?
- Ce s-a întâmplat cu paznicii? - Trebuie să plecăm.
De ce?
Pentru că sunt oameni care vin după soțul dumneavoastră.
- Ce fel de oameni? - Genul pentru care vă trebuie armă.
Luați-i hainele. Domnule Claypool. Trezește-te.
- Ce? - Trebuie să veniți cu noi.
- De ce? Unde mergem? - Într-o cameră mai bună.
- Nu, nu vreau o cameră mai bună. - Domnule, chiar trebuie să veniți.
Ascult-o. Doar ascultă ce spune.
Tu cine ești? Ce faci cu hainele mele?
Dați-mi drumul, amândouă, sau vă dau afară cu paza!
- Nu vrea să vină cu mine, Harold. - Te rog, calmează-te.
- Harold, eu... - Arthur, haide.
- Trebuie să plecăm. - Harold?
Chiar eu.
În sfârșit, recunosc pe cineva.
- Cât timp a trecut? - Destul de mult.
Părinții Sandrei sunt plecați din oraș.
Multă bere.
Tu ce faci, Harold? Vii?
Când au schimbat ultima oară semnul ăla?
De ce l-ar schimba?
Exact. Parisul are o populație de 9 milioane.
Cu îi pasă? Nu poți ajunge în Paris din Lassiter.
Vă duc eu la Paris.
Fugi de-aici. Cum ai făcut asta?
Omule, a fost prea distractiv ca să fie legal.
Harold. Am nevoie să vii cu mine.
E despre tatăl tău.
Deci voi doi vă cunoașteți?
Da, eu și Harold ne știm de când eram la MIT.
Marii ingineri, nu?
Trebuia să ne vedeți, doi tineri promițători
la începutul erei informației.
Trebuia să modelăm viitorul, ții minte, Harold?
- Da. - Da, dar și eu.
Șchiopătezi, ești rănit?
Nu, e o rană mai veche care nu s-a vindecat bine.
Pe aici.
Știți, Harold era cel mai sclipitor dintre noi.
Dacă cineva putea să schimbe lumea,
știam că el era.
Da chiar, ce ai ajuns să faci?
Adică în ce te-ai specializat?
Asigurări.
Are o armă!
Cine sunt oamenii ăia? De ce trag în noi?
- Ce vor? - Pe tine, Arthur.
Pe mine? Ce le-am făcut?
Ok, veți fi în siguranță aici cât fac aranjamente
să vă scot din pericol.
Pericol? Suntem în pericol?
Ah, da oamenii cu arme. Despre ce a fost asta?
- Despre munca ta, Arthur. - Munca mea?
N-ai lucrat pentru NSA?
- Nu în fața ei. - Arthur.
- Da, am lucrat pentru ei. - Cred că oamenii cu arme
știu și ei asta. Nu încearcă să te omoare, Arthur,
cel puțin, nu până nu fac rost de informații de la tine.
Ce informații?
Când ai intrat la RMN la spital,
asistenta te-a întrebat la cine sunt.
- Ce să fie. - Și tu ai răspuns, "la Rudy."
- Da? - Despre cine vorbeai?
- Nu știu. Scuze. - N-are nimic.
De ce nu te odihnești?
Harold, tu ce treabă ai în toată chestia asta?
Eu am auzit că ai probleme.
Hai, să te instalăm aici.
N-ar trebui să stai atât de aproape de ferestre.
Cine sunteți voi?
Suntem cei care vă țin în siguranță.
Și cei care îl păzeau?
Serviciile Secrete nu ar trebui să știe că suntem aici?
Momentan, singurii în care am încredere, sunt aici.
Te simți mai bine?
Harold, mai ții minte "Sus, voi, fii ai MIT? "
Oh, eu...
John o să regrete că a pierdut asta.
Arthur, ce era Samariteanul?
Arthur?
Oh, Samariteanul chiar e un proiect admirabil.
Zici că e remarcabil. Spune-mi despre el.
Funcția lui principală este să detecteze acte de terorism
prin analiza unui set mare de ațe.
Mai exact, are abilitatea de a prezice acte de agresiune
și de sugera măsuri strategice
înainte că agresorii să acționeze.
Sună foarte important.
Oh, Samariteanul e revoluționar.
Nu neapărat pentru ce face, dar pentru cum o face.
Sistemul a fost conceput să opereze autonom
să se adapteze și să se îmbunătățească pe măsură ce câștigă experiență.
Spui că ține minte și învață.
Da. Harold, e tot ce visam noi.
Samariteanul e o inteligență artificială adevărată.
Ai dreptate, Arthur. E remarcabil. Scuză-mă puțin.
Vorbește despre ce cred eu că vorbește?
așa s-ar părea.
Dar...
- Dar asta ar însemna... - Că mai este o mașină.
Și Arthur a construit-o.
Recepționat. L-am găsit pe Harold,
- și îi duc pe amândoi acasă. - Recepționat.
Fiule, s-a pierdut la un km de casă în seara asta.
Ce se întâmplă când temperatura va fi sub zero grade?
Dacă nu îi mai poți asigura tot ce are nevoie
trebuie să găsești un loc care poate.
Îmi pare rău, fiule.
Nu știu de ce se tot întâmplă asta.
Uit cine sunt oamenii. Uit unde sunt.
- E în regulă, tata. - Nu, nu e.
Tu ai măreție în tine, Harold.
Mintea ta, lucrurile pe care le poți vedea...
- Nu e... Tata... - Și te irosești aici..
Ar trebui să fii la facultate,
nu să ai grijă de un bătrân.
Nu plec niciunde.
Plus, au început să construiască o rețea de calculatoare
care va conecta toate universitățile din țară.
Dacă nu pot pleca din oraș, voi aduce informația la mine.
Găsesc o cale.
Ai grijă, fiule. Nu face vreo prostie.
Nu intra în ceva în care n-ar trebui.
Dacă nu vor să intri înăuntru, trebuiau să le construiască mai bine.
- Ei bine... - Haide.
Mașina pe care ai construit-o, Arthur.
Samariteanul. Unde e acum?
Nicăieri.
Samariteanul a fost distrus acum ani de zile: în 2005.
Distrus? De ce?
După 9/11 guvernul a căutat pe oricine
care încerca să construiască un sistem de supraveghere total.
- Și au ajuns și la tine. - Da.
Le-am spus că singurul mod de a avea asta,
ar fi să construiască ceva care nu doar să privească
dar care să înțeleagă la ce se uită.
Inteligență artificială.
Știu că tu ai zis că inteligența artificială
nu este posibilă, Harold, dar...
...am fost atât de aproape.
- Aproape? - Să fac Samariteanul să meargă.
Adevărul e, că nu reușisem.
Adică, aș fi putut, dacă tâmpiții ăia
mi-ar mai fi dat câteva săptămâni.
Știu că aș fi reușit.
Și atunci ne-a închis Congresul.
Nu doar pe noi. Toate programele.
Stellar Wind, Tides, Genysis, Futuremap, Genoa.
În șase luni, au dispărut toate.
Au venit după Samaritean în 25 februarie, 2005.
"De teamă să nu încalce libertăți civile," asta au spus.
Și tu ai crezut că altul era motivul.
Guvernul voia un sistem, Harold.
N-ar fi renunțat pur și simplu.
Au lăsat congresul să ne închidă,
pe toți, în afară de tâmpenia aia, Prism.
Dar asta a fost ca să nu intre nimeni la bănuieli.
- În ce privință? - Că ei îl găsiseră deja.
Cineva a ajuns la el primul.
Și l-a construit.
Când am spus "să bei", nu mă refeream la sifon.
Finch te-a făcut și șoferul meu?
Nu, deșteptule. Nu mai beau de doi ani.
De ce?
Pentru că pe vremea când făceam multe prostii,
băutul era una dintre ele.
Și apoi măgarul ăsta în costum a apărut pe bancheta mea din spate
și m-a forțat să îl ajut și să mă uit la cine eram.
De ce m-am lăsat de băut? Datorită ție.
Să nu ți se urce la cap.
Încă unul.
Tu ce crezi, că ești singurul care suferă?
Partenera mea a fost împușcată. Zi-mi cum a bea
în locul în care se îmbăta taică-tu o să te ajute.
Am văzut semnul de bază militară la câțiva kilometri.
Am crezut că aici ai fost repartizat.
Până când am văzut poza. Și asemănarea.
Tata a fost aici, înainte să fie trimis în Vietnam.
S-a dus de patru ori.
- A fost un erou de război.. - A murit în luptă?
Nu. La rafinăria la care lucra.
- Nici nu trecuse pe acasă de două luni. - Cred că a fost greu.
Dar ce legătură are cu ce s-a întâmplat cu Carter?
Niciuna.
Doar dovedește că orice am face în lumea asta,
lucruri rele tot se întâmplă.
N-are sens.
E irelevant.
Cum poți să spui asta?
Ai salvat multă lume, inclusiv pe mine.
Spui că asta n-are sens?
Bine. Hai.
Eu nu plec.
Nu despre asta vorbeam.
- Nu mă bat cu tine, Lionel. - Hei!
Haide.
Ok, asta ar trebui să fie de ajuns.
Mâine, pe vremea asta, Arthur și Diane Claypool
vor fi Henry și Elaine McCarthy.
Am rezervat o cameră pentru Arthur la spitalul Toronto.
Vom pleca la primă oră, mâine.
- Dacă pot face ceva... - Destul!
Îmi pare rău, încercam să vorbesc cu el.
Cine ești? De ce nu mă lași în pace?
- Arthur, e în regulă. - Nu. Și nu mă poți ține aici.
- Adevărul nu se teme de întrebări. - Arthur, sunt eu, Harold.
- Harold? - Și ea e Diane, soția ta.
Cum îmi amintesc de tine și de ea, nu?
Pentru că tumorile fac lucruri misterioase cu memoria.
- Nu. - Cum ai spus tu.
- Sistemul tău e virusat. - Nu. Nu e asta.
Mi-o amintesc pe Diane.
Diane e moartă.
Am îngropat-o acum doi ani, pe 12 iunie 2011.
- Chiar îți amintești. - Haideți.
Presupun că era inevitabil.
Și având în vedere că timpul nu e un lux pe care îl avem,
Hersh.
Perimetrul e securizat, doamnă.
"Doamnă? " Lucrează pentru tine?
Ca tine la un moment dat, agent Shaw.
Cred că întotdeauna ai vrut să mă cunoști.
Control.
Aveam emoții că mă vei împiedica
din a mă apropia de Arthur.
Dar de fapt, te-ai dovedit a fi foarte folositoare
salvându-l de acei teroriști debusolați
și având grijă să îți cunosc angajatorul,
despre care am auzit atât de multe.
Chiar, nu am reținut numele tău de familie, Harold.
Ce vrei de la Arthur?
Doar informație.
Locația celei mai mari realizări a lui, Samariteanul.
Samar... Nu. Samariteanul a fost distrus.
Știu povestea oficială, Arthur. Dar știu și despre stocarea datelor.
Deci... Unde sunt?
Nu știu despre ce vorbești.
Gata, oprește-te. Spune adevărul.
- Nu știe nimic. - Voi afla curând.
Și cum noi am avut norocul să facem cunoștință,
mă poți ajuta să recuperez altceva ce îmi aparține.
- Cea mai mare realizare a ta. - Oh, mă tem că nu pot face asta.
Unul dintre voi o să-mi spună ce vreau să știu.
Și cine face asta...
...va fi cel care va putea să plece de aici.
În viață.
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania