Nesatisfăcut de atlasul Patagoniei,
s-a pus să devoreze "Marele Gatsby".
Dacă vrei să nu-ți mai mănânce cărțile,
nu mai cumpăra cărți cu coperți de piele.
Îți cumpăr una nouă.
Nu te plătesc îndeajuns pentru asta. N-ai înțeles ideea.
Unele lucruri nu pot fi înlocuite.
Cafea ?
N-aveau Sencha, care-ți place ție, așa că ți-am luat ceai de mentă.
Nu-mi trebuie, mulțumesc.
Să te hidratezi la un filaj
e o sabie cu două tăișuri.
Ți-ai uitat sticla cu apă, Finch ?
Iată-l.
Bună seara, Benny.
De ce-l urmărim ?
Avem informații credibile că dl Velasco a intrat în conflict cu HR.
Un membru al acelei organizații ar putea încerca să-l ucidă.
Sau el ar putea să-l ucidă pe unul dintre ei, dar pare improbabil.
Informații credibile ?
Sper că vă ocupați voi doi de asta.
Stăm aici să vedem ce polițai corupt apare să-l ucidă de Benny.
- Apoi îi salvăm viața. - Sună foarte simplu ce facem.
Probabil e, ne lași singuri.
Ai adus acasă o bestie și trebuie s-o plimb, să-i dau apă, mâncare,
ca să nu-mi mai consume cărți.
Dle Reese, dnă detectiv...
- Nu... - Haide, e o piesă clasică.
Rockul clasic mă adoarme.
Încă încerc să mă obișnuiesc cu asta.
Să ajung devreme.
- Devreme ? - Sunt la Omucideri, John.
De obicei, dacă-ți petreci timpul cu mine înseamnă că ești mort.
Uită-te la el.
Cum se plimbă...
Habar n-are ce-l așteaptă.
Ar trebui.
Să furi de la o gașcă de polițai corupți...
Nu.
Am văzut multe cadavre.
Știi ce aveau toate în comun ?
Niciunul nu părea să fi bănuit c-o să moară.
Copilul-minune !
E timpul să te prefaci că ești din nou detectiv.
Doi tipi din "Frăție" au fost împușcați.
Nu răspund la întrebări.
A supraviețuit doar tipul lui Elias. Îl cheamă Carlo.
Încerc să văd ce pot afla.
Finch, au murit doi tipi din "Frăție", ale căror numere n-au apărut deloc.
- E vreo eroare la Mașinărie ? - Sper că nu.
Poate e o crimă de ocazie. Mașinăria le vede doar pe cele premeditate.
Poate Elias a comandat împușcăturile
ca ripostă împotriva lui Dominic, pentru că i-au dispărut trei oameni.
Tocmai am primit un nou număr, fără legătură cu Dominic sau Elias.
Chase Patterson, 25 de ani.
Familia i-a fost ucisă în 2008.
Chase era principalul suspect atunci.
A fost condamnat ?
Nu. Înainte să fie acuzat sau arestat,
dl Patterson a fugit din țară.
Tocmai s-a întors la New York, după șapte ani la Paris.
Tu și Fusco ocupați-vă de Dominic și Elias.
Eu mă pot descurca singur cu un criminal.
Presupus criminal.
Poate dosarul lui Chase ne poate ajuta să lămurim asta.
Mă duc la Probe, să mă uit.
Felicitări ?
Nu-mi cumpăra blenderul încă, Harry.
Cum Samariteanul vânează Mașinăria,
m-am gândit să începem noi s-o căutăm.
Am vrut să mă apropii de cineva care credeam că are informații din interior.
A ieșit prost.
Nu doar că nu m-am măritat,
dar nici nu avem piste să ne ajute s-o găsim.
Dră Groves, n-ai vrea să încerci să oprești un război între bande ?
Așa am afla dacă Mașinăria funcționează cum trebuie.
Când începem ?
Probabil e o greșeală. Voiam doar dosarul lui Patterson.
Nu era la locul lui. L-am găsit printre lucrurile detectivei principale.
Ce lucruri ?
Lucrurile detectivei au devenit probe.
Probe ?
- De ce ? - A fost ucisă.
Ți-e frig ?
Nu, mi-e bine.
Știi ce e mai rău ca un filaj ?
Să te întorci la secție, la 5 dimineața,
și să completezi trei ore hârțoage despre filaj.
Cu mine și cu Finch nu ai hârțoage de făcut.
Ce bine !
Ce șmecherii mai faci !
Nici în armată nu era mai bine.
Multă birocrație și acolo.
Nu mi-a păsat niciodată de birocrație.
Dar nu ne putem compara.
Tu erai ofițer, eu infanterist.
Nu eram bun la nimic.
Nu de la început.
Dar apoi...
- La ce ai fost bun ? - Să execut ordinele.
Am devenit prea bun la asta.
Te gândești vreodată la viitor ?
Să faci altceva ?
Desigur.
În unele zile văd atâta moarte...
Mă gândeam să ies la pensie
și să plec.
Unde te-ai duce ?
Pe o plajă.
Undeva unde nu sunt vărsări de sânge,
unde nu trebuie să nu apar la ușa cuiva cu vești
care știu că îi vor distruge viața.
Doar eu și foarte mult soare.
Și ce te oprește ?
După două ore pe plajă aș lua-o razna.
Asta și că nu l-aș putea scoate pe Taylor de la școală.
Se descurcă bine.
Are note decente,
prieteni decenți.
Și Taylor e foarte mândru de mama lui.
Sunt convins.
Bună, colega.
- La ce lucrezi ? - La un caz mai vechi.
Nimic urgent.
Ochelaristul și fata îi fac o vizită lui Carlo, tipul lui Elias.
Poate ar trebui să pui umărul la acest caz.
Nu ești tocmai angajatul model.
- Insinuezi că sunt un polițist prost ? - Că ești un polițist groaznic.
Ascultă.
- Ești bine ? - Du-te și ajută-l pe Finch.
Țin totul sub control.
Am prins una groasă.
Pătrundere prin efracție, Park Avenue, crimă cvadruplă.
Să-ți arăt cum se face.
Tu ești începătoare.
Tu fă dosarul.
Familia Patterson e plină de bani.
Înseamnă că au mulți avocați. Înțelegi ce spun ?
- O facem ca la carte. - Exact. Eu o să port discuția.
Îmi pare rău, dar dl Patterson a cerut să nu fie deranjat.
Sunt detectiv.
Trebuie să arunc un ochi aici.
Chase... Dl Patterson stă în alt apartament de când s-a întors.
Până vinde apartamentul unde s-a întâmplat.
Îl chem pe administratorul clădirii, poate vă arată el.
Deci sunt patru victime.
Mama, tata și doi dintre copiii mai mari.
I-au găsit aici azi-dimineață, legați, cu gâturile tăiate.
Să fi intrat prin efracție, într-o clădire cu portar, pe Park Avenue ?
Poate e o treabă de familie.
Ai spus "doi dintre copiii mai mari".
Mai e și altul ?
Chase Patterson, 18 ani, singurul fiu.
A fost dat afară din internat anul trecut
fiindcă i-au găsit accesorii pentru droguri în cameră.
El i-a găsit.
Căutați ceva anume, dle detectiv ?
E o zi plină.
Toți erați prezenți aseară ?
A plecat după ce s-a servit cina.
Și mezinul Chase n-a apărut ?
Nu.
Se înțelegea cu părinții ?
Erau neînțelegeri.
Deci Chase se certa cu părinții.
Tot timpul.
Dar n-ați auzit nimic în noaptea crimelor ?
Nimic.
Știi ce e asta ?
- Habar n-am. - Jad pur.
Ușor de transportat.
Ușor de amanetat pentru 20 000 de dolari.
Dacă Chase și-ar fi ucis familia și ar fi furat diverse pentru bani de droguri,
de ce ar fi lăsat asta ?
De ce nu-l întrebi ?
Ce s-a întâmplat, Chase ?
Am ieșit noaptea.
N-am vrut să trezesc pe nimeni când m-am întors acasă.
Ce ai văzut ?
Pe Tessa.
Apoi pe cealaltă soră a mea
și pe părinții mei, legați toți cu o funie.
Cineva le tăiase gâturile.
De ce era toată familia ta acasă, în noaptea aceea ?
În fiecare sâmbătă seara, luam masa acolo.
Și tu unde erai ?
Haide, Chase, ce-mi ascunzi ?
Nimic.
Am spus deja versiunea mea.
Atunci de ce o ascunzi acum ?
N-o ascund.
Ei i-am spus.
- Ei ? - Detectivei.
Carter. Așa o chema, nu ?
Ei i-am spus alibiul meu.
Spune-mi, Chase,
unde ai fost noaptea trecută ?
La cabana noastră din Catskills.
Făcând ce ?
Recidivând.
Până aseară, nu mai luasem droguri șase luni.
Părinții tăi au crezut asta ?
După ultima mea recidivă,
mama m-a găsit inconștient în dormitor.
Mi-a spus că m-a ținut de mână
tot drumul de acasă până la spital.
Nu mi-a dat drumul până m-am trezit.
E firesc pentru o mamă.
A trebuit să merg la dezintoxicare.
În fiecare zi,
mama mă ducea la ședințe.
I-am spus: "Mă tratezi ca pe un copil."
Și ce a spus ?
Că sunt un copil.
Copilul ei.
Când m-am dus acasă,
în dimineața asta,
voiam să-i cer iertare.
Și apoi...
Murise.
Cu toții muriseră.
Bine, Chase, n-ai făcut-o tu. Cine a făcut-o ?
Spune-mi.
Acuzați-mă sau dați-mi drumul.
Deci copilul drogat își ucide toată familia pentru bani de droguri.
Apoi se furișează la o cabană ca să nu-i coroboreze nimeni alibiul ?
Cum spuneai, când ai mai auzit de o pătrundere prin efracție
într-o clădire cu portar, pe Park Avenue ?
- De ce nu vrei să-l arestezi ? - M-am uitat în ochii lui.
E distrus,
dar sub nicio formă nu i-a tăiat gâtul mamei lui.
Terney.
Mulțumesc.
ADN-ul criminalului are ceva din familie.
Mă duc la cabană, să văd dacă-i pot confirma povestea.
- Mulțumesc, Carlo. - Ține psihopatul ăla departe de mine.
Bună, Harold. Ai vorbit cu Carlo, tipul lui Elias ?
Dra Groves tocmai a terminat interogatoriul cu el.
Se pare că Carlo s-a dus la magazin, să ia un sandvici pe cupon.
În timp ce-l aștepta, au intrat oamenii lui Dominic
și s-au dus la raftul cu chipsuri.
Trebuia să facă un picnic.
Se pare că a fost o crimă de ocazie,
ceea ce înseamnă că Mașinăria funcționează cum trebuie.
Ai stabilit dacă dl Patterson e victimă sau făptaș ?
- Încă nu, dar îl urmăresc. - Vin și eu.
Încercăm să oprim un război între bande, ai uitat ?
Acum, că știi planurile mele de pensie, ce planuri are bărbatul în costum,
după ce-și pune costumul în cui ?
Nu prea m-am gândit.
Nu te juca cu mine, John. Tocmai mi-am curățat arma de serviciu.
Spune tot.
Nu există niciun "după" pentru cei ca noi.
Nicio plajă pentru tine,
nicio pensie pentru mine.
Nu trăim în basme.
Așa suntem construiți.
Nu crezi asta cu adevărat.
Spune-mi ceva.
Cum ai ajuns aici ?
Tu ai condus până aici.
Nu. Aici, în această mașină, bând cafea rece,
urmărind un patron de bar în toiul nopții.
Unde altundeva să fiu ?
Ai făcut Dreptul. Într-un birou, în centru.
Îți mulțumesc că-mi susții argumentul.
Am pornit pe o cale, dar am schimbat-o
fiindcă nu alea nu erau ultimele mutări, pentru mine.
Și tu te poți schimba.
Nimeni nu se schimbă, Carter.
Ești aici pentru să încoace te-ai îndreptat dintotdeauna.
Nimeni nu se schimbă.
Spune cel care era un vagabond în seara în care l-am cunoscut.
Poate tu nu te-ai schimbat, dar hainele tale, da.
Nu știu pe ce drum erai, dar ai făcut un ocol.
Da.
Și mă prind unde o să merg în curând.
Cum adică ?
Vești bune.
Ochelaristul mi-a zis să vă aduc cina.
V-am întrerupt ?
Nu, dar oamenii normali nu mănâncă hotdog la cină.
Dar gestul contează.
Nu vrei să te ajut ? Nu-i nimic. Am altceva mai bun de făcut.
Succes la ăsta !
Ce ai vrut să spui, John ?
Că lucrurile cam ies așa cum trebuie.
Așa.
Cum zici.
Asta ce înseamnă ?
Că sunt două categorii de prieteni.
Unii cu care vorbești despre joc, alții cu care-ți împărtășești viața.
Poveștile adevărate.
Tu decizi în ce categorie vrei să fiu.
Dar trebuie să decizi.
Fiindcă pentru un spion,
minciuna nu e punctul tău forte.
E cineva ?
Chase !
Am venit doar să vorbim.
De ce nu ieși ca să te văd ?
- Carter ! - Întoarce-te aici.
- Nu pot. Cred că Chase era aici. - Doar dacă ești pe aeroportul JFK.
Băiatul a luat un avion spre Paris acum o oră.
Avem un caz nou, un conflict domestic în Lower East Side.
- Cum rămâne cu familia Patterson ? - Îmi pare rău, Carter, n-ai semnal.
Dle detectiv !
Nu e înțelept să te strecori așa.
Nu mă strecuram.
Aici locuiesc.
- Dar acele droguri nu sunt ale mele. - Ce vrei să spui ?
Că probabil cineva le-a pus acolo.
Cineva ? Cine ?
Phil...
Ce se întâmplă ?
Mă cheamă Gil, nu Phil.
Și e ultima oară când faci această greșeală.
Frate...
Frate ?
Nu că mă mândresc să numesc frate un drogat ratat.
Probabil ai moștenit asta din familia mamei tale.
- Vrei să spui că tatăl meu... - Tatăl nostru !
A cunoscut-o pe mama mea în liceu.
A fost foarte drăguț cu ea, până ce a lăsat-o gravidă.
Ăsta a fost tatăl nostru.
De asta l-ai ucis pe el.
De-asta mi-ai ucis toată familia...
Dar familia mea ?
Când a murit mama, nu mai aveam pe nimeni.
Așa că l-am căutat pe tata.
Dar el avea o familie nouă.
Și a încercat să mă plătească să plec.
Orice tată care renunță la fiul lui de două ori
nu merită să aibă o familie.
De ce nu m-ai ucis și pe mine ?
Așa plănuiam.
Dar ai plecat.
Și a trebuit să aștept șapte ani.
Și acum am ocazia să văd cum te sinucizi.
Stai jos.
Ia pastilele.
Înghite-le.
Mai ai de trăit opt ore.
Nu-ți fie frică.
Voi sta lângă tine.
Voi privi fiecare minut al morții tale.
Dle detectiv...
Voi, polițiștii, aveți talentul să apăreți în momentul nepotrivit.
Colega ta...
Acea detectivă.
Și ea m-a întrerupt.
Dar pe atunci îmi era prea frică să ucid un polițist.
Știi că și-așa a fost împușcată anul trecut.
Dovadă că ar fi trebuit s-o ucid când am avut ocazia.
Când îți sună ceasul...
Știi cum se spune.
Nu pot săpa o groapă fără lopată.
Să nu pleci nicăieri.
Nu ți-e frig ?
Eu îngheț aici.
Acum vorbim despre vreme ?
Bine.
Despre ce vrei să discutăm, Carter ?
Nu despre ce vreau să discut e vorba.
Ci despre ce sunt dispusă să discut, dacă tu vrei.
În noaptea în care ne-am cunoscut,
poliția te-a reperat la metrou, pe linia J, la stația Canal.
Deci poate urma
să plătești o amendă de trafic, la 3 noaptea...
Sau...
Poate te duceai să faci o plimbare pe podul Brooklyn.
Aceea e calea despre care vorbeai ?
O chema Jessica.
Deși cred că știi deja asta.
Îi plăcea ploaia.
Să doarmă mult dimineața.
Spunea glume foarte proaste.
Și mă certa când mă prefăceam că-mi plac.
Și râsul ei...
Îi adoram râsul.
Nu poți da vina pe tine pentru ce i s-a întâmplat, John.
Nu e vorba de vină, e o realitate.
Avea nevoie de mine, iar eu am abandonat-o.
Pot să te întreb de ce ?
Credeam că nu mă voi mai întoarce viu.
Ea merita o viață mai bună
decât să aștepte să devină văduvă.
Merita fericire.
Dar nu a ieșit așa.
Îmi pare rău, John.
Dar nu te cred.
Poate-l poți păcăli pe psihologul poliției cu versiunea asta.
Poate, chiar și pe tine.
- Dar pe tine nu, nu ? - Nu.
Uiți că eram și eu acolo.
Fuseseși mobilizat o dată, când ai rupt-o.
Erai deja în armată când v-ați cunoscut.
Așa că vrei să-mi spui ce s-a întâmplat cu adevărat ?
Ce mai contează acum ?
Contează pentru că mi-e teamă că o vei folosi pe sărmana femeie
ca să excluzi pe toată lumea.
Până la tristul final.
Ceea ce nu-mi spui e adevăratul motiv pentru care ești singur.
Și... pentru că nu mai e timp.
Timp.
Avem tot timpul din lume.
Benny doarme.
Mai sunt câteva ore până ne aduce Finch micul dejun.
Nu, ascultă.
Tu nu mai ai timp.
Ești pe moarte, John.
Poftim ?
Nu înțeleg.
L-ai prins, John.
Pe monstrul care i-a ucis familia lui Chase.
Dar și el te-a cam prins.
Ai reușit să ajungi în mașina lui Chase.
Trebuie să ceri ajutor.
Dacă nu, o să mori.
Și Chase, la fel.
Am pierdut ceva sânge, dar nu cred că mor înainte să ajungă aici.
Cine să ajungă aici ?
Fusco, Finch.
Poate, Root.
Ai uitat ?
N-ai spus nimănui că vii aici.
Ca de obicei, n-ai cerut ajutorul.
Speriați suntem doar noi doi, John.
Dar ai dreptate.
Probabil n-o să sângerezi până mori.
Frigul te va ucide mai repede.
Asta, dacă nu faci ceva în privința asta.
Trebuie să iei cheile alea.
Bună, ochelaristule.
- Informația de la Carlo a dus undeva ? - Din păcate, nu.
Am încercat fără succes să dau de dl Reese.
Mult noroc.
Nu mai știu nimic de Colombo de dimineață.
- Serios ? - De ce ? Te îngrijorează ceva ?
Nimic anume.
- Unde ați vorbit ultima oară ? - Când îl urmăream pe Chase Patterson.
Patterson.
- Ăsta e cazul pe care-l investighează ? - Mi-e teamă că da.
Dacă vorbești cu el, mă anunți ?
Da, sigur.
Îți faci prea multe griji, Harry.
Sunt sigură că, oriunde ar fi, știe să-și poarte de grijă.
Mișcă-te.
Știi cum merge treaba. Dacă te oprești, mori.
Haide, ai trecut prin încercări mai grele.
N-ai supraviețuit atâtor chestii
ca să ajungi să mori acum,
aici, singur, de mâna unui psihopat care a avut o lovitură norocoasă.
Așa credeam și eu.
Bravo, John ! Știam că poți.
Ești sigură că erai anchetator, nu instructor militar ?
Credeam că-ți place să execuți ordine.
Crezi că te poți întoarce ?
Dacă voi sângera până mor,
măcar o să ascult niște muzică bună.
Măcar cu asta suntem de acord.
Mi-a fost dor de tine.
Asta e bine.
Înseamnă că ai însemnat ceva pentru oameni, cât ai trăit.
Așa că...
Ești polițist acum ?
- Nu unul adevărat. - Nu ?
Insigna aceea pare adevărată.
La fel și băiatul rău, care zace mort, în zăpadă.
Ai chiar și un partener.
Sărmanul Fusco.
Stai așa.
Ce mai căutăm aici ?
Putem să ne întoarcem.
John, ascultă-mă.
- E ceva în neregulă cu căldura. - Nu e.
- Ard. - De ce-ți văd aburii respirației ?
Nu e prea cald.
E prea frig.
Nu pornește motorul.
Mașinilor nu le place frigul.
Haide, John. Știi doar !
Căldura pe care o simți e o halucinație.
Ultimul simptom de hipotermie.
O să mori prin îngheț, John.
John ? John !
Trebuie să stai treaz.
Concentrează-te.
Unde te duci ?
La autostradă.
Pot să opresc o mașină.
Vorbești așa din cauza hipotermiei.
- Ești confuz. - Nu sunt.
Uite, vine una !
Dacă ieși din mașină, o să mori.
Dar lumina...
Nu sunt faruri.
E luna.
Luna.
Furtuna a trecut.
Nu vine nimeni.
Îți faci griji pentru el, nu, Harry ?
John a păstrat mereu o oarecare distanță.
Dar asta nu-l caracterizează.
Ai aflat ceva ?
Am găsit locul în care telefonului lui s-a conectat la rețeaua noastră.
Din păcate, semnalul s-a pierdut la scurt timp după aceea.
Și nu mai am niciun mijloc să-l localizez.
Îmi pare rău, Harry.
E frumos, nu ?
Niciun zgomot.
Niciun om.
Nimic.
Poate îmi spui adevărul, de ce ai abandonat-o.
N-are rost să duci secrete acolo unde mergi.
Crede-mă.
Prima rundă.
Ieșiserăm din Herat.
Ne croiam drum prin munți, noaptea.
Am auzit împușcături.
Un grup de soldați a dat peste talibani, în beznă.
Până să ajungem acolo, muriseră cu toții.
Din ambele tabere.
N-aveam ce să facem.
Trebuia să trecem munții până la răsărit.
Așa că i-am scotocit.
Le-am luat plăcuțele, apa, muniția și ne-am continuat drumul.
Apoi am observat ceva.
Toți aveau o fotografie.
Iubita, soția, copilul.
După o vreme, mi-am dat seama
că toți, din ambele tabere, aveau o fotografie.
Luptau pentru ceva.
Mureau pentru ceva.
M-am gândit că, dacă n-aș avea o fotografie la mine,
mi-aș face mai bine treaba.
Așa că, după ce m-am întors,
m-am despărțit de Jessica.
Atunci poate ai dreptate.
Poate asta e calea pe care ai mers dintotdeauna.
Calea care te-a dus chiar aici.
Să nu ceri ajutorul nimănui,
să-i excluzi pe toți.
Nu pe toți.
Poftim ?
Pe tine nu te-am exclus.
Noi aveam o conexiune.
Cu tine puteam vorbi.
Despre chestii importante, chestii care...
Chestii care chiar contează.
Dar John...
N-ai făcut-o niciodată.
Ce ?
Firește c-am făcut-o.
În noaptea aceea...
Eram la filaj, în fața unui bar.
- Am vorbit. - Da, despre muzică, slujbă.
- Și despre Jessica. - Nu, John.
Ți-am spus despre ea.
Cum îi plăcea ploaia și să doarmă dimineața.
Îmi doresc să fi avut acea conversație.
Dar n-am avut-o niciodată.
Uite, fotografia asta. Mai știi ?
Tu ai păstrat-o.
Apoi mi-ai dat-o când am vorbit despre ea, în noaptea aceea.
Am păstrat fotografia, dar nu ți-am dat-o niciodată.
Vorbeam despre calea pe care ești.
Te-am întrebat dacă vrei să vorbim despre asta și ai spus că nu.
- Ba da. - Nu. Ai spus câteva glume.
Și ai dat radioul mai tare. Asta a fost tot, n-am ajuns la Jessica.
Am păstrat acea fotografie
ca să ți-o dau la momentul potrivit.
Când erai dispus să împărtășești cu mine acea parte din tine.
Dar n-ai fost niciodată dispus.
E așa cum ai spus.
Ai ajuns aici fiindcă mereu te-ai îndreptat spre acest punct.
Am vrut să-ți vorbesc despre ea.
- Aș vrea să fi avut mai mult timp. - Ei bine...
Niciodată nu avem destul timp.
Ai dreptate.
Nu mă apropii de oameni.
Dar nu de-asta nu am spus nimănui despre caz.
Pe acesta am vrut să-l rezolv singur.
- Doar eu. - De ce ?
Aveam șansa să fiu aproape de tine din nou.
Nu vreau să împart asta cu nimeni altcineva.
Mai e un motiv pentru care am păstrat fotografia.
Era o parte din tine pe care nu o văzusem.
Fericită.
Plină de speranță.
Îndrăgostită.
Mai poți simți din nou asta. Trebuie doar să ai răbdare.
Există oameni care țin la tine.
Care te pot iubi.
Trebuie doar să-i lași să se apropie de tine.
E așa cum mi-ai spus tu mai demult.
Fie că-mi place, fie că nu, nu sunt singură.
Nici tu nu ești.
Stai cu mine ? Încă puțin.
Da, sigur.
Dar rezistă, John.
Joss...
Am reușit.