Din episoadele anterioare...
- Ce naiba a fost asta ? - Nu ştiu. Parcă eşti imună.
- Nu ne vor despărţi ! - Nu pe noi.
Doi nu sunt de ajuns pentru Derek. Are nevoie de cel puţin trei.
Cine urmează ?
De ce trebuie să urmeze cineva dacă te avem pe tine ?
Eu nu fac parte din haita voastră.
Se întorc. Aşa că nu avem mult timp de vorbă.
- Ce-i aia ? - Alcool denaturat.
Nu vrei să se infecteze, nu ?
O să te vindeci şi tu, dar nu la fel de repede.
Din cauza lui Derek.
De unde ştii toate astea ? De fapt, de unde ştii orice ?
Este o poveste mai lungă.
Pot să-ţi spun doar că ştiu despre cei ca tine.
Ca tine !
Pot să ajut.
Asta este altceva.
- Ştii ce a fost ? - Nu, dar familia Argent ştie.
Şi asta este vital. Ei au un fel de catastif sau o carte
cu descrieri, cu povestiri, cu notiţe. Toate lucrurile pe care le-au descoperit.
Toate lucrurile ? Câte lucruri sunt ?
Încep să cred că trebuie să cumpăr o plăcuţă mai vizibilă cu "închis".
Salut, Allen ! A trecut ceva timp.
Ultima dată, auzisem că te-ai pensionat.
Ultima dată, auzisem că urmezi codul de procedură.
Dacă nu ai observat, cadavrul ăsta este al unuia de-ai noştri.
Am observat. La fel şi praful de puşcă de pe buricele degetelor lui.
Aşa că nu presupuneţi că o să fiu impresionat de filosofia voastră
doar fiindcă răspund la câteva întrebări.
- Avea doar 24 de ani. - Criminalii sunt de toate vârstele.
Vârstele, mărimile şi formele. Formele ne preocupă pe noi.
Spune-ne ce ai găsit.
Vezi tăietura asta ? Precisă, aproape chirurgicală...
Dar nu asta l-a ucis. A avut un scop mai interesant.
- În legătură cu coloana ? - Exact.
Orice a făcut tăietura asta, era dat cu o toxină paralizantă
destul de puternică încât să-i anihileze toate funcţiile motorii.
Acestea sunt cauza morţii. Vedeţi modelele de pe fiecare parte ?
- Cinci, pentru fiecare deget. - Fiecare gheară !
După cum vedeţi, le-a adâncit şi a tras în sus,
eviscerându-i plămânii şi secţionând cutia toracică cu uşurinţă.
- Ai mai văzut aşa ceva ? - Nu.
- Ai idee ce l-a ucis ? - Nu.
Dar pot să îţi spun că este rapid, foarte puternic
şi poate să îşi lase victimele fără apărare în câteva secunde.
Dacă spui că ar trebui să avem grijă, înţelegem.
Spun că ar trebui să vă fie frică. Tare frică !
Fiindcă, în natură, prădătorii cu toxine paralizante
le folosesc ca să-şi prindă şi să-şi mănânce prada.
Prada asta nu a fost mâncată.
Asta înseamnă că ceea ce l-a ucis a vrut doar să îl ucidă.
De fapt, singurul său scop ar putea fi să ucidă.
Alo !
Ce crezi că faci ?
Nu aveam nevoie decât de un starter.
Se pare că tot sistemul de evacuare trebuie să fie schimbat.
De ce am sentimentul că supraestimezi uşor dauna ?
Probabil o să te ducă la vreo 1200, piese şi mână de lucru.
Glumeşti ?! Chestia asta nici măcar nu are un catalizator.
Şi da, ştiu ce este ăla un catalizator.
Ştii ce este un diferenţial cu alunecare limitată ?
Nu...
- Mai degrabă o să fie 1500. - Bine, doar termină !
O să mă întorc ! Cu crize de furie...
Frumos ! Foarte igienic.
De calitate, serviciile de aici !
Normal...
Ajutor !
Ajută-mă !
Serviciul de Urgenţe. Ce urgenţă aveţi ?
- N-am vrut să te sperii. - E-n regulă, doar...
- Te aşteptai să fie altcineva ? - Da. Adică nu. Clar, nu !
Bine. Atunci, putem sta puţin de vorbă.
Mulţumesc. Nu vreau să rămân fără asta.
Aş fi pierdut fără ea.
Când eram de vârsta ta, nici măcar nu luam vitamine.
Acum, dau peste cap un cocteil întreg de pastile, de trei ori pe zi.
Dar fac ce-mi spune doctorul, fiindcă am încredere în el.
Încrederea este un bun pe care familia noastră îl preţuieşte foarte tare.
Şi fiica mea, mătuşa ta Kate, a murit făcând ce credea că este corect.
Intenţiile ei au fost orientate puţin greşit.
- Puţin ?! - Îmi place asta.
Îmi aminteşti de ea. Şi ea mă provoca.
Asta vrei să fac ? Să te provoc ?
Vreau să ai încredere în mine.
Te vei afla în poziţia de a pune la îndoială
încrederea în cei apropiaţi. Chiar în cei mai apropiaţi prieteni.
Când se va întâmpla, trebuie să ştii că încrederea de care nu trebuie
să te îndoieşti niciodată este cea pe care o acorzi familiei.
- Eu pot avea încredere în tine, Allison ? - Mda...
Nu "mda" ! Vorbeşte cu convingere ! Da sau nu ?
Da ! Poţi să ai încredere în mine.
Ţi-am spus, am intrat şi am văzut jeepul pe tip. Atât.
- Ce ai la mână ? - Nimic. Pot să plec acum ?
Dacă e ceva ce crezi că nu poţi să-mi spui...
- Crezi că mint ? - Nu, sigur că nu !
Îmi fac griji pentru tine.
Dacă l-ai văzut pe cel care a făcut asta şi ţi-e frică să nu se întoarcă
să se asigure că nu spui nimic...
Nu am văzut nimic.
Nimic.
Pot să plec acum, te rog ?
Sigur. Dar nu cu jeepul. Va trebui să îl reţinem.
Îmi pare rău, puştiule, probe. Ne vedem acasă.
Măcar poţi să te asiguri că îl spală ?
Scott !
Nu am putut aştepta. Mi-a fost dor de tine.
Eşti bine ?
Ai avut dreptate. Nu este ca tine.
Ochii lui erau aproape... Reptilieni.
- Era ceva cu ei... - Ce vrei să spui ?
Ştii când vezi un prieten cu mască, de Halloween,
dar nu îi poţi vedea decât ochii ?
Şi ai impresia că îl cunoşti, dar nu ştii cine este ?
- Vrei să spui că ştii cine e ? - Nu, dar cred că el mă cunoştea.
Vrea cineva să încerce să nu fie complet previzibil ?
- Este ultima dată când faci asta ! - De ce ? Fiindcă sunt o beta ?
Nu, fiindcă m-am gândit la altcineva pentru tine.
Am terminat ?
Am vreo 100 de oase cărora le trebuie câteva ore să se vindece.
101 !
Crezi că te învăţ să te lupţi ? Uită-te la mine !
Te învăţ să supravieţuieşti.
Dacă ne-ar vrea morţi, de ce nu vin după noi acum ?
- Ce mai aşteaptă ? - Nu ştiu, dar plănuiesc ceva.
Şi tu, mai ales, ştii că asta nu e singura noastră problemă.
Chestia aia care l-a ucis pe tatăl lui Isaac
cred că a mai omorât pe cineva azi-noapte.
Până aflu ce e, trebuie să învăţaţi tot ce ştiu eu.
Cât de repede vă pot învăţa.
- E timpul să te trezeşti ! - Pleacă !
O să întârzii la întâlnirea cu consilierul şcolii.
Mai ţii minte ? Avem o înţelegere.
Mai ţii minte ? Ţi-am zis că nu am nimic.
Lydia, te rog !
Ce-ai făcut ?! Doamne, ce ţi-ai făcut ?
Lydia, scumpo, de ce ai făcut asta ?
Lydia !
- Frumoase mănuşi ! - Mulţumesc.
- Care este psihoza ta ? - Serios ?
Suntem amândoi cu un motiv aici, nu trebuie să ne fie ruşine.
Am o fobie acută faţă de oamenii care se bagă în viaţa mea personală.
Tu ?
Atracţie compulsivă faţă de fetele drăguţe, dar narcisiste.
Eşti pregătită, Lydia ?
Îmi pare rău pentru deunăzi.
Mă străduiesc.
O să depăşim asta. Ştiu fiindcă te iubesc.
Te iubesc mai mult decât... Dumnezeule !
Tu şi Allison trebuie să găsiţi o cale mai bună de comunicare.
Hai ! Eşti singurul în care putem avea încredere !
- Vine la meci diseară ? - Da. Bine ?
Am încheiat mesajul.
Spune-mi despre şeful tău.
Crede că familia lui Allison ţine un fel de catastif
cu toate chestiile pe care le-au vânat.
- O carte. - Probabil vrea să zică "un bestiar".
- Ce ? - Un bestiar.
- Vrei să spui "bestialitate". - Nu, sunt destul de sigur.
Este ca o enciclopedie cu creaturi mitice.
Cum de sunt eu singurul care nu ştie despre chestii de-astea ?
Îmi eşti prieten, eşti o creatură a nopţii...
Este o prioritate.
Bine. Dacă îl putem găsi şi ne poate spune ce e chestia asta...
- Şi cine ! - Avem nevoie de cartea aia.
- Nici măcar nu eşti franţuzoaică, nu ? - Canadiancă din partea franceză.
Ceea ce înseamnă că eşti o canadiancă vorbitoare de franceză.
Şi, fiindcă îmi pun sănătatea mintală în mâinile tale,
ce-ar fi să-mi spui ce te califică, profesoară de franceză fiind,
să fii consilier ?
Am un master în psihologie comportamentală
şi am făcut peste 300 de ore de muncă de teren.
Foarte bine.
Dacă eşti bine, ce cauţi aici ?
Îi liniştesc pe ai mei ca să nu-mi ia cheile maşinii.
Ai vorbit cu prietenii despre ce ai păţit ?
Da, sunt grozavi. Mă susţin întru totul.
- Ai încredere în ei ? - Normal.
Bine.... Dar ai grijă.
De ce ?
Fiindcă, uneori, cei mai apropiaţi te pot trage înapoi cel mai mult ?
Exact.
- Ai citit asta undeva ? - Nu ştiu.
Poate am auzit-o undeva.
Se pare că ţi-a lăsat o impresie puternică acela care a zis-o.
- Poţi să măreşti rezoluţia la asta ? - Sigur.
Orice găseşti, trebuie să ţii pentru tine, bine ?
- Ce este pe ea ? - Doar eu, la mine în cameră, în pat.
Trebuie să mă uit la tine în pat ?
Ţii minte că ţi-am zis că nu eşti genul meu ?
Fă ce ţi-am zis.
Şi, ca să ştii, sunt genul tuturor.
- Cred că vrei să spui... - Vreau să spun bestiar !
Şi nu vreau să ştiu ce se petrece în capetele voastre.
- Bine. Poţi să-mi descrii chestia asta ? - Probabil că este precum o carte.
- Veche, uzată... - Legată în piele ?
Da, l-a văzut pe bunicul ei cu o asemenea carte.
Unde o ţine ?
Zice că ar trebui să fie în birou.
Ştii, traficanţii de droguri folosesc de mult telefoane de unică folosinţă.
Părinţii îmi verifică fiecare apel, e-mail şi SMS trimis.
- Crede-mă, ar afla. - Poţi să iei cartea ?
Nu fără cheile lui.
Trebuie să te avertizez, apropo.
S-ar putea să trebuiască să ai puţină răbdare cu mine.
- Cum aşa ? - Probabil o să am multe întrebări.
Cum nu am văzut niciodată un meci de lacrosse...
Ce naiba este asta ? Credeam că pot avea încredere în tine.
Relaxează-te, e camera mea. Trebuia să mă întrebe câte ceva.
- Mat l-a găsit, oricum. - Ce ?
- Uite ! - Ce ?
Un punct de editare, este aceeaşi bucată de mai multe ori.
- Două ore... - Ce înseamnă asta ?
Că lipsesc două ore din filmare.
Zău aşa ! Creatura aia este un adolescent ?
Vreau să văd un certificat de naştere.
Cine sau ce experiment genetic este ăsta ?
Eddie Abomowitz, domnule antrenor.
- I se spune "monstruozitatea". - Drăguţ.
McCall, ce naiba aştepţi ?
Sunt semifinalele, îngroapă-l pe idiot !
Eu ? Tu eşti cel care a zis că sunt trişor.
Şi ciudăţenia aia a naturii e normal să ie pe teren ? Fă ceva !
Nu pot, bunicul lui Alison este aici.
Ar fi trebuit să iau o haină mai călduroasă.
Ţi-e frig. Ia haina mea !
- Eşti sigur ? - Da.
Dumnezeule, e mereu atât de violent ?
Nu-mi simt picioarele.
- Este al tău ? - Nu, al meu e încă pe teren.
În timp ce eu sunt aici, dorindu-mi să fi rămas la tenis.
Tu eşti fotograful albumului anului ?
Nu, eu doar fac poze.
Doar lacrosse sau şi altele ?
Orice îmi atrage atenţia.
Lydia, ce este ?
- Lydia ! - Pleacă !
Ce este ?
Nu vreau să mă vadă nimeni plângând.
Zău aşa.
Nu ar trebui să-ţi pese că te vede lumea plângând.
- Mai ales tu. - De ce ?
Fiindcă eu cred că eşti foarte frumoasă atunci când plângi.
- Câte degete vezi ? - Patru ?
- Spune două ! - Două...
Perfect, treci înapoi, acolo !
Treci acolo şi ia o crosă.
Tot vă mai trebuie un jucător, domnule antrenor.
Unde e Stilinski ?
Tu ! Joci lacrosse ?
Lui Derek n-o să-i placă asta.
Da, dar mie da.
Avem un jucător !
O să crezi că sunt nebună !
Dacă ai încredere în mine, poţi să mă crezi când zic
că nu-mi poţi spune nimic care să te facă să pari nebună.
Chiar nimic.
Poţi să mă laşi cinci minute ? Ştiu, îmi pare rău.
Stai aici, plângi în continuare sau nu plânge
sau orice funcţionează, dar stai aici şi mă întorc imediat.
Apoi, putem vorbi despre orice. Da ? Cinci minute.
Cartea !
Nu e nicio carte.
Nu e nimic aici...
Bună, Styles !
Cu cât sunt mai mari, cu atât sunt mai mari.
- Styles... - Derek !
Ce ai văzut la atelierul de mecanică ?
Câteva încălcări ale Legii mediului, pe care mă gândesc să le semnalez.
Dumnezeule...
Să mai încercăm o dată.
Nu e nimic aici...
Trebuie să ieşi de pe teren. Ochii ! O să te vadă cineva.
Pasează-i lui McCall !
Dumnezeule !
Sunt bine, mă vindec.
Cartea ?
Nu e la el în birou, probabil e acasă.
Scott, piciorul tău ! Dumnezeule, e rupt !
Nu pentru mult timp.
Nu mişca !
- Scott ! - E în regulă.
Sunt bine.
Aş fi putut jura că am auzit cum s-a rupt osul, de unde stăteam.
- Că aţi auzit ? Eu am simţit. - Serios, sunt bine.
- Ar trebui să mergem. - Stai aşa !
Vreau să-l mai întreb un lucru.
Creatura arăta foarte alunecoasă.
Avea pielea întunecată, cu un fel de model.
Cred că am văzut solzi. E de ajuns ?
Fiindcă trebuie să vorbesc cu cineva.
În regulă...Ochii. Ochii sunt gălbui.
Şi canelaţi. Are mulţi dinţi şi coadă.
E în regulă ?
Ce e ? L-aţi văzut ? Păreţi că ştiţi despre ce vorbesc.
Fugi !
Derek, gâtul !
Vino !
- Unde e ? Îl vezi ? - Nu. Grăbeşte-te !
Sună-l pe Scott !
Stiles, opreşte-te !
- Unde a dispărut ? Îl vezi ? - Nu.
Poate a şters-o.
Sau poate nu.
Bine că v-aţi întors ! Cina e aproape gata.
- Cum a fost jocul ? - De ce n-o întrebi pe vedeta lui ?
Bună !
În regulă... De ce este toată lumea aşa de tăcută ?
E aşa de jenant că au fost împreună ?
Pe ei i-ai întrebat dacă pentru ei va fi jenant ?
Ştiu că au trecut câteva secole de când am fost eu adolescent,
dar eram şi pe atunci cu cineva şi ne despărţeam tot timpul.
Suntem în regulă. Nu-i aşa, Scott ?
Absolut.
Atunci, de ce v-aţi despărţit ?
Mi-a dat papucii...
Mă scoţi afară înainte să mă înec ?
Tu îţi faci griji că te îneci ?
Ai observat creatura aia cu mai multe rânduri de dinţi ascuţiţi ?
Tu ai observat că sunt paralizat de la gât în jos
şi într-o piscină de 2,5 m adâncime ?
Bine...
Nu o văd.
Stai !
Ce aşteaptă ?
Nu vreau să te jignesc, Scott, dar cred că Allison a simţit
că vă îndepărtaţi unul de celălalt.
De parcă un tată nu ţine cu copilul lui.
De unde ştii că nu se iubeau cu pasiune, ca Romeo şi Julieta.
Romeo şi Julieta s-au sinucis.
Le-ar fi prins bine ceva mai puţină pasiune.
- Putem să vorbim despre altceva ? - Bună idee !
Scott, ce-ar fi să mă ajuţi să iau desertul din bucătărie ?
Trebuie să îţi spun detaliat ce ai păţi dacă ar afla ce ştim ?
Eu mă întreb ce ai păţi tu, de fapt.
Nu ar fi foarte bine pentru mine,
dar aş avea multe şanse să îndrept lucrurile.
Şi asta nu ar fi bine pentru tine.
Ai văzut asta ?
Nu cred că poate înota.
Ne scuzaţi, am nişte notiţe de la engleză
pe care vreau să le discut cu Scott.
Nu cred că se cade.
Eu ar trebui să fiu cel de modă veche aici.
Voi doi ! Mergeţi !
Vino !
Grăbeşte-te !
Cam ăsta a fost planul nostru.
Stai ! De fapt...
Stai să încerc ceva.
Vrei să spargem şi nişte bănci, mai târziu ?
Somon, muştar, smântână...
- Ce-i asta ? - O reţetă.
Este o carte de bucate.
Preparată în două zile. Merită.
Nu cred că pot să mai fac mult asta.
Nu, nici nu te gândi !
Vrei să ai încredere în mine de data asta ?
Nu !
Eu sunt cel care te ţine în viaţă, ai observat ?
Da. Şi, când o să scap de paralizie, cine o să se lupte cu chestia aia ?
De asta te ţin la suprafaţă de două ore ?
Dacă tu nu ai încredere în mine, nici eu nu am în tine.
Dar ai nevoie de mine ca să supravieţuieşti,
de asta nu-mi dai drumul.
- Închide-l ! - Scuze.
- Scott ! - Nu pot vorbi acum.
Spune-mi că l-ai luat.
Fără aia, nu ştim ce este arătarea aia.
Unde ne mai uităm ?
La ce nu ne-am gândit ?
Poate că nu este o carte.
Altceva ce ţine foarte aproape.
Ştiu unde este.
Domnule director Argent, Gerard...
Domnule şi doamnă Argent, mulţumesc pentru cină.
Mi-am dat seama că trebuie să o iau pe mama de la serviciu.
Nu înţeleg, ce poate să nu-ţi placă ?
Stiles, unde eşti ?
Am nevoie de cheile lui Gerard. E un stick USB legat la ele.
Ăla este bestiarul.
Nu mă mai pot ţine mult la suprafaţă. Trebuie să mă ţin de ceva.
Asta este o limbă ?
Cum să ne dăm seama ce este chestia asta ?
Se numeşte Kenema.
Ai ştiut tot timpul...
Nu. Mi-am dat seama când s-a mirat de imaginea lui în oglindă.
- Nu ştie ce este. - Sau cine.
- Ce altceva mai ştii ? - Doar poveşti, zvonuri.
Dar e ca noi ?
E vârcolac, da, dar nu unul normal.
- E ca... - ...un monstru.
Derek ! Trebuie să ne unim forţele.
Poate chiar să-i spunem familiei Argent.
- Ai încredere în ei ? - Nimeni nu are încredere în nimeni.
Asta este problema.
Cât timp noi suntem aici, întrebându-ne cine de partea cui e,
există ceva mai îngrozitor, mai puternic şi mai rapid
decât oricare dintre noi şi omoară oameni.
Şi nu ştim nimic despre el.
Eu ştiu un lucru ! Îl găsesc...
...şi îl omor !
Nu mişca !
Deşi simt ţesutul din jurul lamei încercând să se vindece,
nu ştii niciodată cu un beta.
Şi apoi, am pierde imaginea asta perfectă.
Bătrânul şi bunul bunic îmbrăţişându-şi nepotul preferat
după ce a primit veşti bune de la doctor.
Aşa este.
Pot să joc rolul bunicului de treabă căruia îi place să gătească
şi să spună poveşti şi să fie drăguţ şi fermecător.
Şi crede-mă că îl pot juca mult mai bine
decât joci tu pe adolescentul obişnuit cu inima frântă.
- Asculţi ? - Da.
Perfect.
O să/mi faci o favoare zilele astea.
Şi o s-o faci fiindcă, dacă nu, cuţitul ăsta intră în ea.
Scott, cred că este mult mai uşor
când nu trebuie să li se întâmple lucruri rele oamenilor buni.
- Nu crezi ? - Ba da.
- Bună ! Eşti bine ? - Da.
E totul în regulă.
Subtitrare: Retail