Din episoadele anterioare...
- Când kanima nu e kanima ? - Când e Jackson.
Cineva o controlează.
Ce o afectează pe kanima îl afectează şi pe stăpânul său.
Poate că-i putem prinde.
- Ar trebui să ai încredere în mine. - Am încredere în tine. Scott !
Stai deoparte !
Să ştii că am avut un plan. În legătură cu tine.
N-o să mori, dar o să poţi face ceva foarte important.
Te iubim, Lydia !
Toată lumea o iubeşte pe Lydia !
Lasă-mă în pace !
Din păcate, nu pot.
Cel puţin, nu încă.
Eşti real ?
Interesant...
...este faptul că la întrebarea asta se poate răspunde tot cu "nu încă".
Îţi promit că totul va reveni la normal, Lydia.
Tot ce trebuie...
...este să faci fiecare lucru pe care ţi-l cer.
Sincronizarea este esenţială, Lydia.
Totul trebuie să se întâmple la următoarea lună plină.
Ştii cum se numeşte luna plină în martie ?
Se numeşte Luna Viermelui.
Se numeşte aşa deoarece este ultima lună plină a iernii,
când viermii ies, practic, din pământ, în timp ce se dezgheaţă.
Ai sentimentul unei renaşteri, nu-i aşa ?
Dar luna plină e marţi.
Atunci e ziua mea.
Exact.
Şi ziua de naştere a Lydiei este întotdeauna petrecerea anului, nu ?
Toată lumea vrea să meargă la petrecerea Lydiei.
Aşa că vom da o petrecere deosebită.
Şi dacă nu vreau ?
Cred că e mai bine să facem un plan şi să-l respectăm.
În felul ăsta, nimeni nu va avea de suferit.
De ce eu ?
Pentru că Lydia Martin nu e numai frumoasă şi incredibil de inteligentă,
ci este şi imună.
- Imună la ce ? - Corect. Nu ţi-au spus, nu-i aşa ?
Pun pariu că o simţi de foarte mult timp.
Nu e un sentiment plăcut, aşa-i ? Meriţi să ştii totul.
Probabil cel mai bine ar fi să-ţi arăt.
Nu e chiar atât de adâncă.
E în ordine. O curăţ singură.
Nu e atât de rău.
Nu ştim. Nu avem de unde să ştim.
Nu cu siguranţă.
E muşcătura unui alfa.
E soţia mea şi mama lui Allison.
Şi eu sunt bătrânul insensibil
care are grijă ca familia să-şi respecte angajamentele.
Toţi avem rolurile noastre.
Nu te aştepta să joc rolul regelui otrăvit, în timp ce fiul tău e Hamlet.
Mai ales că se apropie luna plină.
Dar Allison ?
Cum s-o ajut să treacă peste asta ? Tocmai am îngropat-o pe Kate.
Atunci, spune-mi cât timp va trebui să treacă.
Când crezi că Allison va fi pregătită emoţional
să treacă peste moartea mamei sale ?
- Nu o poate pierde şi pe ea. - Ai început să amesteci timpurile.
Soţia ta e deja moartă.
Şi chestia aia de acolo este doar un cocon care aşteaptă să eclozeze.
Spun doar că avem nevoie de un plan nou,
fiindcă, data viitoare, unul dintre noi va fi prea rănit ca să se mai vindece.
Am înţeles.
- Nu-l putem salva pe Jackson. - Dar nici nu putem să-l omorâm.
Am văzut multe lucruri, Scott, dar n-am văzut niciodată aşa ceva.
Fiecare lună plină îl va face tot mai puternic.
Dar cum îl putem opri ?
Nu ştiu. Nici măcar nu ştiu dacă putem.
Poate că ar trebui să lăsăm familia Argent să se ocupe.
Eu sunt cel care l-a transformat.
- E vina mea. - Da, dar nu l-ai transformat în asta.
Asta s-a întâmplat din cauza unui lucru din trecutul lui, nu-i aşa ?
E doar o legendă dintr-o carte. Nu e atât de simplu.
Cum adică ? Ce anume nu-mi spui ?
De ce crezi că întotdeauna îţi ascund câte ceva ?
- Pentru că întotdeauna faci asta. - Poate că o fac ca să te protejez.
Faptul că fac parte din haita ta
nu înseamnă că nu trebuie să mai ai secrete faţă de mine ?
Du-te acasă, Scott. Dormi şi vindecă-te.
Asigură-te că prietenii tăi sunt în siguranţă.
Se apropie luna plină.
Şi, după cum stau lucrurile, am senzaţia că va fi o noapte grea.
Ce zici de ideea aia incredibil de proastă pe care am avut-o ?
- Te referi la sărut ? - Da.
Nu-ţi face griji.
- Serios ? - Sigur.
Ce se întâmplă cu tine şi cu Scott ?
Sunteţi încă împreună ?
Nu chiar.
Nu chiar ?
Nu suport cuvintele astea.
Niciodată nu ştii la ce să te aştepţi când auzi "nu chiar".
Ai înţelege dacă ţi-aş spune că e complicat ?
Nu chiar.
Dar o să încerc.
Coboară geamul.
- Mi-am uitat rucsacul. - Da...
Sunt nişte poze bune acolo, nu ?
Da, cele cu echipa de lacrosse sunt grozave. Eşti foarte talentat.
Am fost impresionată.
Sunt nişte instantanee bune şi cu tine.
Serios ?
Poţi să le vezi şi pe celelalte, dacă vrei.
Ecranul ăsta mic nu te arată în toată splendoarea,
dar aş putea să-ţi arăt câteva pe calculatorul meu.
În mod sigur mi-ar plăcea,
dar poate într-o altă seară.
- Doar câteva minute. - S-a făcut cam târziu.
- Dar suntem în weekend. - Ştiu, dar eu...ştii, eu...
Şi suntem în vacanţa de primăvară.
Doar nu trebuie să te duci nicăieri mâine, nu-i aşa ?
Chiar trebuie să plec.
Eşti sigură ?
Sunt sigură.
Bine.
- Ce e aia ? - E un triskele.
Spiralele înseamnă diferite lucruri... Trecut, prezent, viitor.
- Mamă, tată, copil. - Ştii ce înseamnă pentru mine ?
Alfa, beta, omega ?
Exact.
E o spirală.
Ne aminteşte că ne ridicăm spre una dintre ele sau ne prăbuşim spre alta.
Beta poate deveni alfa,
dar alfa poate coborî spre beta sau chiar spre omega.
Ca Scott ?
- Scott e de partea noastră. - Serios ?
Unde e acum ?
Îl caută pe Jackson.
Nu-ţi face griji, nici el nu o să aibă o noapte uşoară.
Niciunul dintre noi nu va avea.
E preţul pe care-l plătiţi pentru o asemenea putere.
Aveţi capacitatea de a vă vindeca,
dar, în seara asta, veţi vrea să ucideţi tot ce vă iese în cale.
Atunci, e bine că am avut ciclu săptămâna trecută.
Ăsta e pentru tine.
Fă-ţi timp liber. Ar putea să dureze.
Câte rochii plănuieşti să îmbraci în seara asta ?
E petrecerea de ziua mea.
Mă gândesc la o rochie pentru primirea invitaţilor,
la o rochie de seară şi la o rochie obişnuită.
Am observat că nu ai trimis invitaţii.
E cea mai mare petrecere a anului.
Toată lumea ştie.
Mă întrebam dacă anul ăsta lucrurile s-ar putea schimba puţin.
De ce să se schimbe ?
Pentru că, în ultima vreme, lucrurile au cam luat-o razna.
Lucrurile şi oamenii... Cum ar fi Jackson.
De ce îţi pasă de Jackson ?
Ştii dacă vine diseară ?
Toată lumea vine.
Asta e American Rag. O ador. Pentru mine, nu pentru tine.
Asta face parte din colecţia "Material Girl".
E pentru tine.
- Dnă Argent ! Ce spuneţi de asta ? - E încântătoare.
Allison, pot să te răpesc un moment ca să stăm de vorbă ?
Doar noi două.
Putem să vorbim mai târziu ?
De fapt, să fiu sinceră, cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Petrecerea începe la zece.
- O să fii acasă până atunci ? - Cred că da.
- Crezi ? - Nu ştiu.
Ce zici ?
E cu negru, dar...
- Nu, e prea mult. - Cred că îmi place asta.
- Ţie îţi place ? - Da, chiar îmi place.
- La mulţi ani ! - Mulţumesc.
Îţi sunt recunoscătoare.
- Ce faci ? - Temele.
Eşti în vacanţa de primăvară.
- Ce crezi că faci ? - Îmi satisfac propria curiozitate.
L-am adus pe Harris azi-dimineaţă pentru interogatoriu.
- Ei l-au adus. - Şi ?
Şi vor să emită un mandat ca să-l aresteze pentru crimă.
- Pentru toţi ? - Pentru destui.
- Cu ce dovezi ? - Îţi aminteşti de cuplul cu rulota ?
Urmele de cauciucuri din apropiere se potrivesc cu cele ale maşinii lui Harris.
Nu e de ajuns.
Aceeaşi maşină a fost văzută lângă spitalul unde soţia gravidă a fost ucisă.
Are un abţibild pe bara din spate, cu un citat din Einstein.
- Stai puţin, care e citatul ? - Ceva despre imaginaţie şi cunoaştere.
"Imaginaţia e mai importantă decât cunoaşterea."
Da, am văzut aceeaşi maşină parcată în faţa depozitului.
Asta înseamnă că eşti martor. Trebuie să dai o declaraţie.
Dar Kara, promotorul concertului ? Ea n-a fost în clasa lui Harris, nu ?
- Ce legătură are dl Lahey cu Harris ? - Nu contează.
Urmele de cauciucuri îl plasează pe Harris la locul celor trei crime.
- Sunt dovezi concludente. - Nu, nu e de ajuns.
- Credeam că îl urăşti pe tipul ăsta. - Nu-l urăsc. El mă urăşte pe mine.
Şi dacă i-a omorât pe toţi, atunci da, închideţi-l pe psihopat.
Dar ceva lipseşte. Ceva trebuie să lipsească.
Nu trebuie să rezolvi asta în locul meu.
Trebuie să fac ceva.
Ce e ?
Uită-te la echipa de înot.
Tată, antrenorul.
E tatăl lui Isaac.
Jackson !
Vii la petrecerea mea, nu-i aşa ?
Nu mă vrei acolo.
Crede-mă.
Stai liniştit.
Am depăşit momentul. Bineînţeles că vreau...
Nu mă vrei acolo.
Ne vedem acolo.
Pentru Lydia.
Petrecere !
La mulţi ani !
Da !
Intru !
Nu pot.
Ştii...Poţi să apuci partea aia ?
Nu uitaţi să gustaţi punciul !
- L-ai văzut cumva pe Jackson ? - Nu. Tu ai văzut-o pe Allison ?
Nu, dar probabil ar trebui să-i spunem ce am aflat.
Eu tot nu ştiu sigur ce am aflat.
Am înţeles că are ceva de-a face cu apa.
Faptul că toate victimele făceau parte din echipa de înot,
felul în care kanima a reacţionat la piscină...
Deci cel care o controlează pe kanima urăşte echipa de înot ?
A urât echipa de înot. Mai precis, echipa de înot din 2006.
Deci ar putea fi alt profesor care poate era elev atunci.
Cine ne scapă ? La ce nu ne-am gândit ?
- Jackson nu e aici. - Da, nimeni nu e aici.
Poate că e prea devreme.
Sau poate nu vine nimeni, fiindcă Lydia s-a transformat în ţicnita oraşului.
Trebuie să facem ceva,
pentru că am ignorat-o complet în ultimele două săptămâni.
Ea l-a ignorat complet pe Stiles în ultimii zece ani.
Prefer să cred că încă nu mi-am făcut apariţia pe radarul ei.
Nu-i datorăm o petrecere.
- Şi şansa de a reveni la normal ? - Normal ?
Nu ar fi fost ţicnita oraşului dacă nu eram noi.
Presupun că-mi pot folosi statutul de căpitan adjunct
pentru a convoca aici echipa de lacrosse.
Şi eu cunosc câţiva oameni care pot anima atmosfera.
Pe bune.
- Pe cine ? - I-am cunoscut aseară.
Să zicem doar că ştiu să petreacă.
- Iar voi sunteţi... - Suntem aici pentru petrecere.
Intraţi, vă rog.
Să nu atingeţi nimic !
Şi dacă scăpăm ?
Atunci veţi face tot posibilul să ieşiţi de-aici.
Probabil veţi încerca să mă omorâţi, apoi veţi încerca să vă omorâţi între voi,
iar apoi, tot ce mişcă.
Ţine-o.
De ce poartă ea "bentiţa" ?
Fiindcă va putea suporta mai multă durere decât voi doi.
- Mai am una, dacă vrei. - Nu, mulţumesc.
- Eşti gata ? - Da.
- O să-i ceri scuze lui Allison sau nu ? - De ce să-i cer scuze ?
Fiindcă tu eşti bărbatul. Asta facem noi.
Dar n-am greşit cu nimic.
Atunci, trebuie neapărat să-ţi ceri scuze.
Când un bărbat crede că n-a greşit cu nimic, sigur a greşit cu ceva.
Nu-mi cer scuze.
- Vorbeşte luna plină în locul tău ? - Probabil.
- Oricum, de ce-ţi pasă ? - Fiindcă trebuie să meargă ceva bine.
Luăm bătaie la greu, în caz că n-ai observat. Oamenii mor.
Tata a fost concediat din cauza mea. Tu mai ai puţin şi repeţi clasa.
Eu sunt îndrăgostit de o ţicnită şi, peste toate,
dacă îl văd pe obsedatul de Matt cum ţi-o fură pe Allison,
îmi înfig un cuţit în faţă.
- Nu-ţi înfige un cuţit în faţă. - De ce ?
Fiindcă Jackson e aici.
Îmi pare bine că ai venit.
- Cum de nu simţi asta ? - O simt în fiecare secundă.
- Şi atunci, cum o poţi controla ? - Găseşte-ţi o ancoră.
Ceva semnificativ pentru tine.
Te agăţi de ea, iar partea umană păstrează controlul.
Pentru tine ce este ?
Furia. Dar nu trebuie să fie neapărat asta pentru toată lumea.
- Te referi la Scott ? - Da.
Asta ar trebui să fie suficient.
Chiar credeai că voi face asta folosind medicamente pe reţetă ?
Conform statisticilor, majoritatea femeilor...
- Dar tu nu eşti ca majoritatea femeilor. - Mă duc sus să scriu scrisoarea.
Să nu eziţi din cauza lui Allison.
Va simţi cum se zgâlţâie pământul sub picioarele ei de multe ori în viaţă.
Este de datoria noastră s-o învăţăm cum să rămână în picioare.
Pământul nu se zgâlţâie, ci se prăbuşeşte.
Vrei să-ţi fie uşor ? Schimbă-ţi numele de familie.
Dacă nu, du-te sus şi ajut-o pe soţia ta să moară cu demnitate.
Dacă nu cade în propria sabie, unul dintre noi va trebui s-o străpungă.
- Nu pot să beau în seara asta. - Ce e cu voi ?
- Nu, Stiles bea. - Nu mă refer la Stiles.
Tu şi Allison. Nu-mi pasă de ce vă iubiţi în secret,
dar ăsta pare momentul ideal...
...să vă simţiţi bine.
Ştii ceva ? Ai dreptate.
Vezi ? Nu-i aşa că e bun ?
Da. E foarte bun.
Ai la dispoziţie două minute.
Bine...
Ştiu că ţi-am făcut nişte fotografii despre care ar fi trebuit să-ţi spun,
dar e chiar aşa de rău faptul că te consider frumoasă
şi că sunt de părere că ar trebui să fii subiectul unei fotografii perfecte ?
Matt, unele poze... Habar n-am avut că mi le-ai făcut.
Am folosit teleobiectivul. Allison, zău aşa...
Fotografii le numesc instantanee.
Poliţiştii numesc asta hărţuire.
Hărţuire.
Deci acum sunt hărţuitor. Asta vrei să spui ?
Crezi că dormitorul meu e tapetat cu poze ? Crezi că sunt genul de om
care spune "dacă n-o pot avea eu, atunci nimeni n-o poate avea" ?
Revino-ţi, din cinci în cinci minute, apare câte o fată frumoasă în cameră.
Atunci, nu trebuie decât să aştepţi încă trei minute.
- Succes ! - Allison, aşteaptă.
- Ce e cu tine ? - Îmi cer scuze. Îmi pare rău.
Nu. Nu aici.
Scott !
Uită-te la tine. Strigi după ajutor.
Mereu strigi după ajutor.
Eşti jalnică, Allison.
Habar n-ai cât de mult am aşteptat asta.
Te simţi bine ?
Nu e de la lună. E altceva.
De ce sunt îmbrăcat în negru ? Eşti cumva idiot ?
Vin de la o înmormântare ! Oamenii poartă negru la înmormântări !
- Omule, linişteşte-te. Eu doar... - Dispari din faţa mea !
Tu eşti de vină. Numai tu.
În fiecare zi când o vedeam în spital, murind încetul cu încetul,
mă întrebam cum naiba o să cresc eu copilul ăsta prost, de unul singur ?
Idiotul ăsta hiperactiv care continuă să-mi distrugă viaţa.
Doar tu eşti de vină ! Doar tu, Stiles !
Ţi-ai omorât mama. M-ai auzit ?
Ai omorât-o.
Iar acum mă omori pe mine.
Nu am avut ocazia să vorbesc cu ea.
Vreau s-o fac aici, unde pot să fiu cu ea.
Cred că o să am nevoie de ajutorul tău.
Lydia...
Numele lui e Jackson. Îl căutăm pe Jackson Whittemore.
L-a văzut cineva pe Jackson ?
Suntem părinţii lui.
- Domnule Whittemore ? - Nu, suntem părinţii lui biologici.
Nu...
Poate să-i spună cineva că suntem aici ?
Spune-i că suntem părinţii lui biologici.
Aţi văzut-o pe Lydia ? Ştiţi cumva unde e Lydia ?
Aţi văzut-o pe Lydia ?
Unde e Lydia ?
Scott, vrei să mă suni ? Probabil o să am nevoie de ajutor.
Sigur o să am nevoie de ajutor.
Isaac !
Stiles, uită-te la mine ! Bea apă ! Stiles, bea !
Se întâmplă ceva şi trebuie să te trezeşti imediat. Hai, Stiles !
Ce crezi că faci ? Dacă vrei să-l trezeşti repede, nu se face aşa.
- Te descurci mai bine ? - Mă descurc cel mai bine.
Cum te simţi ?
Ca şi când aş vrea să reconsider regula mea de a nu bate fetele.
S-a trezit.
Aşteaptă !
O simt. Se întâmplă.
Ştii ce să faci. Ştii ce să le spui oamenilor.
Să le spui că aveam stări de depresie. Promite-mi !
Aşa voi face, deşi nu te-am văzut niciodată deprimată în 20 de ani.
- Şi Allison trebuie s-o spună. - Nu o voi lăsa să creadă asta.
Va auzi multe lucruri.
Lumea va spune că am fost slabă.
Vor spune că am ales calea uşoară.
Îi voi spune că a fost cel mai greu lucru pe care l-ai făcut vreodată.
Şi se vor întreba cum am putut să-i fac una ca asta familiei mele.
Ea va şti că ai făcut-o pentru noi.
Nu pot să fac asta singură.
Chris...
Ajută-mă.
Acum !
Cred că acum o să-ţi fie bine.
Se pare că ţi-ai găsit o ancoră.
Tata.
Tatăl tău te încuia într-o ladă frigorifică, în beci, să te pedepsească.
Nu obişnuia să facă asta.
Nu !
Scumpo...
Nu, tată !
Dacă asta e cumva o sesiune macabră de antrenament...
- Mai bine mi-ai spune ! - Nu. Îmi pare rău.
Îmi pare rău...
Tu...
- Ce s-a întâmplat ? - Scumpo...
Îmi pare rău...
N-o găsesc ! Şi, omule, toţi cei care au băut porcăria aia o iau razna.
Da, văd.
- Ce naiba facem ? - Nu ştiu, dar trebuie să...
Nu ştiu să înot !
Nu ! Opriţi-vă, băieţi ! Nu ştiu să înot !
Nu ştiu...
La ce vă uitaţi ?
- A venit poliţia ! - S-a terminat petrecerea !
Lydia...
Lydia, opreşte-te...
Nu ştii ce faci.
Am auzit că a fost o petrecere.
Nicio grijă. M-am autoinvitat.
Subtitrare: Retail