Din episoadele anterioare...
- Eşti real ? - Încă nu.
Am auzit că a fost o petrecere. Nicio grijă. M-am autoinvitat.
Acum.
Fiii noştri sunt antrenaţi să fie soldaţi, iar fiicele, să fie conducătoare.
Kanima caută un stăpân. Cineva o controlează.
Dacă e Matt ? Toate astea au legătură cu filmarea, nu ?
Îţi trebuie o cameră digitală.
Încep să mă simt puţin ciudat.
Asta n-are nicio legătură cu Allison, nu-i aşa ?
Eşti atras de Allison, Matt ? Te-ai îndrăgostit de ea ?
Nu.
Crezi că-mi pierd timpul făcând ceva incredibil de banal,
cum ar fi un film porno ?
- Atunci, ce faci ? - Înregistrez istoria.
Ţi-o dau înapoi mâine.
Ticălosule ! Eram sigur că minţi.
Ce dracu'...
Deci puştiul ăsta este adevăratul ucigaş.
Da.
- Ba nu. - Ba da.
- Nu. - Tată, serios !
Toată lumea ştie că poliţia caută moduri de a face legături între victime.
Nu trebuie decât să te uiţi peste declaraţiile lor
şi să vezi ce curs aveau în comun.
Da, în afară de faptul că promotorul concertului, Kara,
nu era în clasa lui Harris.
Bine, ai dreptate. Scuză-mă.
Atunci, presupun că se renunţă la acuzaţiile împotriva lui.
Nu. Ştii ceva ? Nu se renunţă la acuzaţii.
Dar asta nu dovedeşte nimic.
Scott, tu crezi asta ?
E foarte greu de explicat de unde ştim, dar trebuie să aveţi încredere în noi.
- Ştim că e Matt. - I-a luat maşina lui Harris.
Ştia că, dacă poliţia ar fi găsit urme de cauciucuri la locul uneia dintre crime,
iar destule victime ar fi făcut parte din clasa lui Harris, l-ar fi arestat.
Bine, fie ! Admit că există o mică posibilitate, dar daţi-mi un motiv.
De ce-ar vrea puştiul ăsta să omoare majoritatea echipei de înot din 2006
şi pe antrenorul ei ?
Nu e evident ?
Echipa noastră de înot e de rahat ! N-a mai câştigat de vreo şase ani.
Bine, încă nu avem un motiv.
Crezi că Harris are ?
- Ce vreţi să fac ? - Trebuie să ne uităm la dovezi.
Da, adică la secţie, iar eu nu mai lucrez acolo.
- Crede-mă, te vor lăsa să intri. - Să te cred pe tine ?
Crede-l...
- Crede-l pe Scott. - Pe Scott îl cred.
E două noaptea.
Credeţi-mă, n-aş fi aici dacă nu era ceva extrem de important.
Mai întâi, ne uităm la chestiile de la spital.
De ce ?
Fiindcă Jackson a comis toate crimele, în afară de una, ai uitat ?
Fata însărcinată, Jessica.
Da. Din moment ce Matt a trebuit s-o omoare el însuşi,
poate l-o fi văzut cineva de la spital.
Mulţumesc.
Băieţi...
Ştiu şi eu...Priviţi.
În seara aia, s-au ciocnit şase maşini. Spitalul era luat cu asalt.
Dă-i înainte. Trebuia să treacă prin faţa unei camere de la acel etaj
ca să ajungă la Jessica. Trebuie să apară undeva în înregistrare.
Opreşte ! Aţi văzut ? Derulează.
Acela e ! Acela e Matt !
- Eu văd doar ceafa cuiva. - Ceafa lui Matt.
Stau în spatele lui la istorie. Are un craniu foarte deosebit. E ciudat.
- Ai înnebunit ? - Bine. Uită-te la jacheta lui.
Câţi oameni cunoşti care poartă jachete negre de piele ?
- Milioane, literalmente. - Putem da înainte ?
Trebuie să-l fi prins vreo cameră cu faţa.
- Acolo ! Opreşte ! Iată-l din nou ! - Tot cu ceafa la cameră e.
Dar uite, vorbeşte cu cineva.
Vorbeşte cu mama.
Scott, ştii cu câţi oameni am de-a face într-o zi ?
Ăsta are 16 ani, păr închis la culoare, arată ca un adolescent obişnuit.
- Arată malefic ! - Deja am vorbit cu poliţia despre asta.
O să fac o poză şi o să ţi-o trimit.
- Ai primit-o ? - Da.
- Îl recunoşti ? Îţi aminteşti de el ? - Da.
Îmi amintesc că l-am oprit fiindcă lăsa urme de noroi pe hol.
Scott, ce se petrece ?
Nimic, mamă. Îţi explic mai târziu. Trebuie să închid.
Unde era parcată rulota, am găsit urme de încălţăminte lângă cele de cauciucuri.
Şi dacă se potrivesc înseamnă că Matt a fost la locurile celor trei crime.
- Rulota, spitalul şi concertul. - De fapt, patru.
O chitanţă pentru un schimb de ulei a fost semnată de Matt,
la garajul unde a fost ucis mecanicul.
- Când ? - Cu câteva ore înainte să ajungi acolo.
Dacă o dată e întâmplare, de două ori e coincidenţă,
iar de trei ori e un tipar. Ce e când se întâmplă de patru ori ?
De patru ori e suficient pentru un mandat.
Scott, sun-o iar pe mama ta şi vezi cât de repede poate ajunge aici.
Dacă fac rost de o legitimaţie oficială,
pot primi un mandat de percheziţie. Stiles, du-te la recepţie.
Spune-i s-o lase pe mama lui Scott să intre când ajunge aici.
Imediat.
E cineva ?
Derek ! Mă auzi ?
Răspunde-mi, Derek !
Derek !
Nu avem prea mult timp.
Sunetul ăla...Ce era ?
Vei fi lipsit de putere timp de câteva ore.
- Chiar s-a întâmplat. - Nu-ţi face griji. Tot alfa ai rămas.
Dar, ca de obicei, unul nu foarte competent.
- Unde este ? - Aş vrea să-ţi pot spune.
Ce-ar fi să-mi spui ce faci aici şi de ce mă ajuţi ?
Faptul că-ţi ajutam familia reprezenta o parte importantă din viaţa mea.
Iar pe tine te ajut doar pentru că i-am promis mamei tale.
Tu eşti cel de care vorbea sora mea. Spunea că eşti...
- Un fel de consultant ? - Avea dreptate.
Şi am nişte sfaturi pe care aş vrea să le asculţi cu atenţie.
Peter a reuşit ceea ce a reuşit să facă plătind un preţ.
Va fi lipsit de putere fizică,
aşa că se va baza pe puterea inteligenţei şi a iscusinţei sale.
Va veni după tine, Derek.
Va încerca să pătrundă în mintea ta, hrănindu-se cu nesiguranţele tale.
Îţi va spune că doar el îl poate opri pe Gerard. Să n-ai încredere în el !
- Eu n-am încredere în nimeni. - Ştiu.
Dacă ai avea, ai putea fi acel alfa care îţi place să crezi că eşti.
Din păcate, singura persoană în care ar trebui să ai încredere
nu are deloc încredere în tine.
- Scott. - E cu Stilinski acum.
Trebuie să-l găseşti cât poţi de repede.
Îl ştiu pe Gerard de mult timp.
Mereu are un plan.
Ceva îmi spune...
...că merge exact aşa cum vrea el.
E pe drum.
Domnule şerif ?
Matt ? Matt te cheamă, nu ?
Matt, orice ar fi, îţi garantez că există o soluţie şi fără pistol.
E ciudat că spui asta, pentru că nu cred că ştii câtă dreptate ai.
Ştiu că nu vrei să faci rău nimănui.
De fapt, vreau să le fac rău multor persoane.
Voi trei nu eraţi pe listă, dar mă pot răzgândi.
Şi asta s-ar întâmpla dacă încerci să suni pe cineva, cum face McCall.
Asta, cu siguranţă, ar putea atrage răul cuiva.
Toată lumea.
Acum !
Mai strâns.
Fă ce spune, Stiles.
- O să-i omori pe toţi ? - Nu, pentru asta îl am pe Jackson.
Eu doar mă gândesc la asta, iar el o face.
- Scumpo... - Nu vreau să vorbesc.
Înţeleg. Nu ştiu ce aş putea să spun.
Nu voi pretinde că ştiu prin ce treci.
- Atunci, pleacă. - Desigur.
Voiam doar să-ţi dau ceva de la mama ta.
Mai ales fiindcă am observat că lucrurile nu mergeau bine între voi două.
Dar poate aştepta.
Ce ?
Ce este ?
Serios, scumpo, poate aştepta. Odihneşte-te.
Ce este ?
După cum ştii, mama ta a scris o scrisoare de adio
în care a explicat poliţiei situaţia noastră dificilă.
Şi a scris această scrisoare ca să-ţi explice şi ţie.
Dacă ţi-o dau, trebuie s-o distrugi imediat.
O arzi.
- Promiţi ? - Da.
Vreau să ştii că m-a rugat s-o citesc.
I-am spus că n-ar trebui, că e ceva personal, între voi două.
Dar a vrut să ştie ce cred.
Aşa cum am spus, nu ştiu prin ce treci.
Eu nu am fost apropiat de mama mea.
Dar, când am citit asta, mi-a părut rău că nu am încercat să fiu.
Pentru că, dacă ar fi fost vorba de mama mea,
dacă aceste cuvinte ar fi fost pentru mine,
nu ştiu cum m-aş mai fi odihnit până când nu plătea cineva pentru moartea ei.
Oricâtă milă aş fi avut pentru Derek şi pentru haita lui,
ar fi fost înlocuită de dorinţa de pedeapsă,
de sânge şi de distrugere care să-i facă pe Derek şi pe haita lui
să nu mai urle după îndurare, ci să urle pentru propria moarte.
Şters. Am terminat.
Matt, odată ce toţi cei pe care i-ai omorât cu brutalitate
au meritat-o, pentru că ei te-au omorât primii, orice ar însemna asta...
Cred că suntem în regulă acum. Îl iau pe tata şi plecăm.
Tu continuă cu răzbunarea ta. Bucură-te de kanima.
- Se pare că a ajuns mama ta, McCall. - Matt, nu face asta !
Când ajunge, îi voi spune să plece. Îi spun că n-am găsit nimic. Te rog, Matt.
Dacă nu te mişti...
O să-l omor pe Stiles mai întâi, apoi, pe mama ta.
Deschide-o.
- Te rog. - Deschide uşa.
Slavă Domnului !
El îl controlează ? Puştiul ăsta ?
Derek, nu toată lumea are norocul să fie un vârcolac mare şi tare.
Da, aşa e !
Am învăţat câteva lucruri în ultimul timp.
Vârcolaci, vânători, kanime...
E ca o petrecere de Halloween, de fiecare dată când e lună plină.
În afară de tine, Stiles. Tu în ce te transformi ?
În monstrul de zăpadă.
Dar e o chestie de sezon, numai iarna.
Ticălosule...
- Dă-l de pe mine. - Ştiu şi eu, Derek...
Cred că voi doi sunteţi o pereche frumoasă.
Trebuie să fie urât să-ţi fie luate puterile
din cauza unei zgârieturi la ceafă.
Pun pariu că nu eşti obişnuit să te simţi aşa de neajutorat.
Încă mai am dinţii. De ce nu te apropii ? Vedem atunci cât de neajutorat sunt.
Da, ticălosule...
Ea e ?
Fă ce îţi spun şi nu-i fac rău. Nici nu-l las pe Jackson lângă ea.
Scott, nu-l crede !
- Acum e mai bine ? - Opreşte-te !
- Atunci, fă ce spun ! - Bine.
De acord.
Încetează !
Tu ! Du-l acolo. Tu...
Vino cu mine.
Mamă...
M-ai speriat. Unde sunt toţi...
Mamă, fă ce-ţi spune. Mi-a promis că nu-ţi va face rău.
Are dreptate.
Scott ! Stiles ! Ce s-a întâmplat ?
Dar n-am spus că nu-ţi fac ţie rău.
Înapoi !
Mamă, opreşte-te, mamă !
Am spus înapoi !
Scott...
Mamă, du-te. Te rog, mamă.
Ridică-te, McCall.
- Matt ! Matt, ascultă... - Taci...Taci !
Toată lumea să tacă dracului !
Acum ridică-te sau o împuşc pe ea !
- Te rog, are nevoie de un doctor ! - Aşa crezi ?
- Ascultă-mă ! - Nu-i nimic, sunt bine.
- Nu, scumpule, nu eşti bine. - Nu mă doare, mamă.
E de la adrenalină.
Te rog, lasă-mă să mă uit la rană. Pot să opresc sângerarea.
- Habar n-au, nu-i aşa ? - Te rog !
- Lasă-mă să mă uit doar puţin ! - Taci, taci, taci !
Femeie, dacă mai vorbeşti, următorul glonţ îi trece prin cap.
Bine.
Înapoi în faţă, McCall.
După tine.
Toate probele au dispărut. De ce nu pleci ?
Crezi că mă interesează probele ? Nu, eu vreau cartea.
Ce carte ?
Bestiarul ! Nu doar câteva pagini, o vreau pe toată.
Nu e la mine. E a lui Gerard. Oricum, la ce ţi-ar folosi ?
- Am nevoie de răspunsuri. - Răspunsuri pentru ce ?
Pentru asta.
- Vrea bestiarul. - Nu e de la Scott.
El nu mi-ar trimite un mesaj. Şi cu siguranţă nu l-ar pomeni pe Derek.
La secţia de poliţie ?
Dacă e Derek acolo, mă îndoiesc că a fost din proprie iniţiativă.
- Crezi că e şi Jackson acolo ? - Probabil.
Probabil el şi cel care îl controlează.
Câţi oameni sunt în tura de noapte ?
De când a scăzut bugetul, poate cel mult patru.
Presupun că ori sunt morţi, ori paralizaţi.
Asta s-ar putea să fie confluenţa de evenimente de care aveam nevoie.
- Confluenţa sau conflagraţia ? - Îmi convin amândouă.
- Ce facem acum ? - Poate tu ar trebui să ne spui.
Obligaţia asta îţi revine acum.
- Nu la vârsta ei. - Are aproape 18 ani.
Ştie că există o diferenţă între răzbunare şi răsplată.
Nu-i aşa, Allison ?
Ia decizia cu înţelepciune, fără a-ţi implica sentimentele,
iar noi o vom urma.
Vreau ca Terry să moară.
Şi Scott ?
Nu Scott a forţat-o pe mama să se sinucidă.
Dar nu e nici un spectator nevinovat. Nu poţi alege...
Dar pot stabili priorităţi.
Şi prioritatea acum e Derek.
Şi ceilalţi ? Haita lui Derek ?
Dacă încearcă să-l protejeze, îi omorâm.
Pe toţi.
- Ştii ce se întâmplă cu Matt ? - Cartea nu-l va ajuta cu nimic.
Nu poţi încălca regulile în felul ăsta.
- Ce vrei să spui ? - Universul echilibrează lucrurile.
Întotdeauna o face.
E din cauză că-l foloseşte pe Jackson să omoare oameni care nu merită ?
În loc să-i omoare el însuşi.
Dacă Matt încalcă regulile kanimei, devine kanima ?
Echilibru.
- Ne va crede dacă îi spunem ? - Puţin probabil.
Ne va ucide pe toţi după ce pune mâna pe carte, nu-i aşa ?
- Da. - Bine, şi ce putem face ?
Stăm aici şi aşteptăm să murim ?
Dacă nu găsesc o cale să elimin toxina mai repede din corpul meu
şi să declanşez procesul de vindecare.
Ce faci ? Ce scârbos !
Acolo.
Mi-e milă de tine, McCall,
pentru că acum te gândeşti...
"Cum voi explica asta când mă voi vindeca ?"
Partea cea mai tristă e că nici nu-ţi dai seama
cât de incredibil este faptul că într-adevăr te vindeci.
Pentru că ştii ce se întâmplă cu toţi ceilalţi când sunt împuşcaţi ?
Mor !
Asta s-a întâmplat şi cu tine ?
Te-ai înecat, nu-i aşa ?
- N-ar fi trebuit să-i lase să bea. - Ce vrei să spui, Matt ?
Lahey !
N-ar fi trebuit să-i lase să bea.
- Cine a băut ? - Echipa de înot, idiotule !
Nu ştiam ce se întâmpla.
N-am ştiut că au câştigat finala pe stat, iar Lahey şi-a invitat favoriţii
să bea ceva pentru a sărbători. Cui îi pasă că au 17 ani, nu ?
Ai fost acasă la Isaac ?
Avea primul număr din "Spider-Man". Sau era "Batman" ?
Şi voiam să facem schimb.
Dar, în timp ce eram acolo, începusem să aud muzică.
Toată lumea se distra, apoi l-am văzut pe Sean.
A aruncat-o pe Jessica în piscină.
- Apoi Bennett a intrat după ea şi... - Bennett ?
- Vânătorul ? - Şi apoi Camden.
Idiotul de frate al lui Isaac m-a apucat şi pe mine.
- Credea că e amuzant. - Te-au aruncat şi pe tine.
Am ţipat că nu ştiu să înot, dar nimeni nu mă asculta.
Mă duceam la fund înghiţind apă, dar nimănui nu-i păsa.
Şi am văzut acele corpuri sub apă.
Am văzut-o pe Jessica prinzându-se de şortul lui Sean.
Tucker o apucase pe Kara.
Şi eu mă înecam.
Eu muream, iar ei râdeau !
Din senin, m-am trezit pe marginea piscinei.
Iar Lahey era chiar deasupra mea şi îmi zicea...
Să nu spui nimănui !
"Să nu spui nimănui !"
E doar vina ta.
"E doar vina ta !"
Nu ştii să înoţi ?
"Ce tolomac nu ştie să înoate ?"
Să nu spui nimic ! Să nu spui nimănui ! Nimănui !
Şi n-am făcut-o.
N-am spus nimănui.
Îi vedeam la şcoală şi nici măcar nu se uitau la mine.
Mă trezeam în miez de noapte şi mă chinuiam să respir.
Părinţii mei au crezut că am astm. Mi-au dat chiar şi un inhalator.
Nu ştiau că, de fiecare dată când închideam ochii...
...mă înecam.
Ai auzit de luminiţa aia albă
despre care se spune că o vezi când mori ?
Eu n-am văzut nimic.
Doar întuneric.
Totul era învăluit în întuneric.
Dar apoi,
după înmormântarea făcută de familia Argent,
totul s-a schimbat.
Vă rog !
Făceam nişte fotografii.
Apoi, din întâmplare...
Lahey ajunge într-una dintre poze.
M-am uitat pe ecranul camerei şi o furie incredibilă m-a cuprins.
I-am aruncat doar o privire şi am vrut să-l văd mort.
Iar în următoarea zi, chiar a murit.
Einstein avea dreptate.
Imaginaţia e mai importantă decât cunoaşterea.
Era ca în mitologia greacă.
Ca furiile care au venit să-l pedepsească pe Oreste.
- N-ai idee despre ce vorbesc, aşa-i ? - E tipul care şi-a scos ochii ?
Doamne, ăla e Oedip, idiotule !
Furiile sunt zeiţe ale răzbunării.
Lacrimile lor sunt de sânge, iar părul lor e format din şerpi.
Dacă vreo crimă era lăsată nepedepsită,
furiile îl pedepseau pe cel care a comis-o.
Jackson e furia mea.
Când l-am văzut în noaptea următoare
a fost ca şi cum legătura dintre noi s-ar fi întărit.
Ştiam că îl omorâse pe Lahey în locul meu şi că ar face-o din nou.
Aşa că m-am dus la garajul lui Tucker.
Chiar am şi plătit pentru un schimb de ulei.
Şi ştii ceva ? Nici măcar nu m-a recunoscut.
Când nu era atent, i-am făcut o poză cu aparatul meu.
Şi, după câteva ore, era mort.
Ajutor !
Aşa că am făcut mai multe fotografii.
Nu trebuia decât să-i fotografiez.
Iar Jackson le lua viaţa.
Situaţia aia ipotetică despre care am vorbit
devine mai puţin ipotetică ?
Aşa cred.
Pot să-mi mişc degetele de la picioare.
Omule, şi eu pot să-mi mişc degetele de la picioare.
Ce-i asta ?
- Ce se întâmplă ? - Nu ştiu.
Shakespeare a scris că dragostea e un fum făcut din aburii suspinelor.
Să le dăm nişte dragoste.
Ia-l ! Hai !
Nu te mişca !
Ştii ce vreau să spun.
- Allison ! - Unde e Derek ?
Ce faci ?
Dacă nu vrei să-mi spui, dă-te din calea mea !
Allison...
Unde e ?
- Ce s-a întâmplat ? - Scott...
Trebuie să stai departe de mine acum.
Trebuie să pleci. Nu-mi sta în cale !
Ar fi trebuit să-mi dai o şansă.
Ţii minte când ţi-am spus că nu sunt genul de tip
care să zică "dacă eu nu pot, atunci nimeni nu poate" ?
Nu e complet adevărat, Allison,
pentru că, dacă eu nu te pot avea, atunci nimeni nu poate !
Dumnezeule...
Hai, poţi s-o faci !
Matt...Matt, te rog, ascultă-mă.
Fiul meu a fost împuşcat, am auzit împuşcătura.
Nu ştiu ce se întâmplă, dar, te rog, mă laşi să-mi văd fiul ?
Cât de ignoranţi puteţi fi, oameni buni ?
Dumnezeule, Scott...
Scott, eşti bine ?
Scott !
Nu !
Ce cauţi aici ? Nu trebuia să se întâmple aşa !
- Crede-mă, sunt conştient de asta. - Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Fac parte din haita lui Derek,
ţi-am dat toate informaţiile pe care le-ai vrut,
ţi-am spus că Matt îl controla pe Jackson...
Lasă-l pe mâna noastră. Ajută-ţi prietenii.
Lasă-i în seama mea pe Matt şi pe Jackson.
Ocupă-te de mama ta. Du-te !
- Ţi-a scăpat asta. - Du-te !
Nu-ţi mai e frică de apă ?
Nu trebuie să-ţi fie frică de nimic, prietene.
În special de mine.
Subtitrare: Retail