Din episoadele anterioare...
Asta înseamnă că Matt a fost la locurile celor trei crime.
Ştim că e Matt. Fă ce spune.
- O să-i omori pe toţi ? - Pentru asta îl am pe Jackson.
Mama ta a scris acest bilet.
Nu ştiu cum aş mai fi avut linişte
până când nu plătea cineva pentru moartea ei.
Ceea ce a reuşit Peter să facă are un preţ.
Va veni după tine, Derek.
Nu trebuia să se întâmple aşa. Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Ajută-ţi prietenii !
Lasă-i pe Matt şi pe Jackson în seama mea.
Ştii, atunci când te îneci,
de fapt, nu inhalezi decât cu puţin timp înainte să-ţi pierzi cunoştinţa.
Se numeşte apnee voluntară.
Oricât ai fi de înspăimântat,
instinctul de a nu lăsa apa să intre e atât de puternic,
încât nu-ţi deschizi gura decât atunci când simţi că îţi explodează capul.
Şi când, în sfârşit, o laşi să intre, atunci suferinţa încetează.
Spaima dispare. De fapt, totul devine liniştitor.
Adică speri ca Matt să se fi simţit împăcat în ultimele lui clipe ?
Nu-mi pare rău pentru el.
Dar pentru Matt cel de nouă ani care s-a înecat îţi pare rău ?
Chiar dacă nişte idioţi l-au aruncat într-o piscină,
iar el nu ştia să înoate, asta nu-i dă dreptul să-i omoare.
Apropo, tata mi-a zis că au găsit o mulţime de poze cu Allison
în calculatorul lui Matt. Şi nu doar cu ea.
S-a introdus singur, cu Photoshop, în acele poze,
ca şi cum s-ar fi ţinut de mână şi s-ar fi sărutat.
A construit o întreagă relaţie imaginară.
Poate că atunci când s-a înecat, la nouă ani, a deraiat puţin,
dar băiatul era în mod clar dus cu pluta.
Dar a ieşit ceva bun din asta, nu-i aşa ?
Da...
Dar tot simt că nu e în ordine ceva între noi. Nu ştiu...
Există o tensiune atunci când vorbim. La fel e şi cu Scott.
- Ai mai vorbit cu el din acea seară ? - Nu, nu chiar.
Are problemele lui...
Mamă !
Până la urmă, va trebui să vorbim despre asta.
Bine.
Plec.
Te iubesc.
Şi nici cu Allison nu cred că a vorbit. Dar cred că aşa vrea ea.
Moartea mamei ei a afectat-o mult.
Dar presupun că astfel s-a apropiat mai mult de tatăl ei.
Jackson ?
Jackson n-a prea fost el însuşi în ultima vreme.
De fapt, în mod ironic, acum Lydia pare să fie cea normală.
Dar tu, Stiles ?
Ai un sentiment de nelinişte cu privire la meciul de mâine-seară ?
De ce mă întrebi asta ?
Nu. Eu nu joc niciodată.
Dar, din moment ce unul dintre coechipieri a murit,
iar altul e dat dispărut, cine ştie ?
Te referi la Isaac.
Unul dintre cei trei fugari.
N-ai auzit nimic de niciunul, nu-i aşa ?
- Cum de nu iei notiţe ? - Le scriu după şedinţă.
- Ai o memorie chiar aşa de bună ? - Hai să revenim la tine.
Stiles...
Mă simt bine.
Da, lăsând la o parte insomniile, agitaţia,
senzaţia de spaimă constantă şi apăsătoare
că se va întâmpla ceva îngrozitor...
Se numeşte hipervigilenţă, senzaţia permanentă de ameninţare.
Dar nu e doar o senzaţie. Seamănă cu un atac de panică.
- De parcă nu aş putea respira. - Ca şi cum te-ai îneca ?
Da.
Dacă te îneci şi încerci să-ţi ţii gura închisă
până în ultimul moment,
ce-ar fi să te hotărăşti să nu deschizi gura, ca să nu laşi apa să intre ?
O faci oricum. E un reflex.
Dar, dacă o ţii închisă până când reflexul îşi face simţită prezenţa,
ai mai mult timp, nu-i aşa ?
Nu prea mult.
Dar mai mult timp ca să te zbaţi să ieşi la suprafaţă.
Presupun.
Mai mult timp în care să poţi fi salvat.
Mai multă durere agonizantă.
Şi ai uitat de partea în care simţi că îţi explodează capul ?
Dacă supravieţuirea e în joc, nu merită să înduri puţină agonie ?
Şi dacă se agravează ?
Dacă e agonie în acest moment...
...iar mai târziu e un adevărat iad ?
Atunci, gândeşte-te la ce-a spus Winston Churchill.
"Dacă treci prin iad, mergi înainte."
După cum vezi, Scott, de curând au avut loc nişte schimbări interesante.
Cred că ar trebui să te pun la curent.
Scott, hai să fim realişti cu privire la cine deţine avantajul aici !
Las-o în pace !
Nu pot face asta. Dar s-o las să trăiască ?
- Asta depinde de tine. - Ce vrei ?
Vreau să vorbim. N-ai răspuns la telefon.
Las-o în pace şi putem vorbi despre ce vrei tu.
Îmi doresc acelaşi lucru pe care mi l-am dorit mereu.
Îi vreau pe Derek şi haita lui.
I-ai făcut pe toţi să se ascundă. De unde să ştiu eu unde sunt ?
Cu motivaţia adecvată, cred că îi poţi scoate la lumină.
Şi, dacă n-ai observat, acum deţin nişte mijloace impresionante
prin care îi pot motiva pe oameni.
De ce crezi că îl pot controla ? Cunoşti legenda, Scott.
- Kanima este o armă a răzbunării. - E vorba de Kate ?
N-am venit aici doar să-mi îngrop fiica.
Am venit s-o răzbun.
Eşti teafără ?
Nu ştiu ce se petrece.
Nu ştiu ce era creatura aia sau ce eşti tu,
dar, indiferent ce vrea, dă-i.
- Mamă, nu e aşa de uşor. - Fă ce-ţi cere.
- Dă-i ce vrea. - Nu ştiu dacă pot.
Derek ne-a spus să ne întoarcem până la răsărit.
Mi s-a părut că am auzit ceva.
Dacă începem cu replici de genul ăsta,
atunci n-ar trebui să ne oprim, ci să fugim.
Nu, ascultă !
Coiot ?
Lup ?
Nu se poate.
- Nu există lupi în California. - Nu, dar există vârcolaci.
- Nu părea să fie Derek. - Poate că a fost.
Aţi hotărât.
Când ?
În seara asta.
Toată lumea va fi la meci.
Şi ne-am gândit că e momentul cel mai bun.
Nu pentru că am vrea asta.
Atunci, ce vreţi ?
Deoarece am împlinit 16 ani acum o lună,
mi-ar plăcea să-mi iau permisul de conducere.
Nu pot face asta dacă mor.
Ţi-am zis că trebuie să plăteşti un preţ.
- N-ai spus că va fi aşa. - Dar v-am spus cum să supravieţuiţi.
Faceţi asta ca o haită. Şi nu sunteţi o haită fără un alfa.
Ştim.
Vreţi să căutaţi altă haită ?
Cum o să găsiţi una ?
Credem că am găsit deja.
Te duci să vezi cine e ?
E în regulă, Isaac.
E deschis.
Deodată am auzit nişte urlete. A fost incredibil.
- Cred că erau vreo 12. - Poate şi mai mulţi.
Sau poate doar doi. Ştiţi care este efectul Beau Geste ?
Dacă îşi modulează rapid urletele, doi lupi pot da impresia că sunt 20.
Nu are nicio importanţă.
Mai există o haită. Trebuie să existe.
Ne-am hotărât.
Am pierdut, Derek.
Şi s-a terminat.
Noi plecăm.
Ba nu. Fugiţi.
Şi, dacă veţi începe, nu vă veţi mai opri.
Mereu veţi fugi.
Mă aşteptam la o întâmpinare mai călduroasă,
dar am prins ideea.
De ce miroase aşa ?
Ce e ?
Scott mi-a spus aproape acelaşi lucru acum câteva luni.
Într-o bună zi, putea să deosebească animalele care se vindecau
de cele care nu se vindecau.
El nu se face bine, nu-i aşa ?
- Are cancer ? - Osteosarcom.
Are un miros distinct, nu-i aşa ?
Vino aici.
Ştiu că eşti conştient de ce pot face pentru tine noile tale puteri.
Puterea, viteza şi vindecarea s-au amplificat.
Dar te-ai întrebat vreodată ce pot face pentru ceilalţi ?
Dă-mi mâna.
Hai !
- Ce am făcut ? - I-ai luat o parte din durere.
Doar o mică parte. Dar, uneori, chiar şi puţin contează.
E în regulă. Şi eu am plâns când mi-a arătat prima dată.
Te-ai băgat într-o treabă de toată frumuseţea, Derek.
Dispar câteva săptămâni şi, dintr-odată,
apar oameni-şopârle, bătrâni psihopaţi, iar tu îi transformi în vârcolaci
pe toţi adolescenţii cu încredere în sine scăzută.
- Ce vrei ? - Vreau să ajut.
Eşti nepotul meu.
Singura rudă pe care o mai am.
Te pot învăţa o mulţime de lucruri.
Putem să discutăm ?
Sigur. Să discutăm.
Pleacă în seara asta, în timpul meciului.
- Şi de ce îmi spui mie ? - Nu-ţi spun. Te întreb.
Îţi cer sfatul.
- Sfatul meu ? De ce ? - Pentru că am încredere în tine.
De ce ?
Pentru că mereu pare că vrei să faci ce e corect.
De obicei, habar n-am ce fac.
- De fapt, niciodată nu ştiu ce fac. - Vrei să-mi spui ce faci acum ?
Nu plec nicăieri, dacă la asta te referi.
Sunt prea mulţi oameni aici care au nevoie de mine.
Cred că eu sunt norocos, pentru că...
Eu nu am pe nimeni, aşa că...
- O să pleci cu ei ? - Da. Cred că o să plec.
- Succes la meci ! - Mulţumesc, dar nici eu nu merg.
Nici nu mă gândesc să merg la un meci nesemnificativ.
N-ai fost la antrenament săptămâna trecută, nu ?
Nu, am lipsit. De ce ?
- Şi n-ai aflat ? - Ce să aflu ?
Jackson a fost acolo.
- Cum adică "acolo" ? A venit... - Ca şi cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
Serios ? Asta înseamnă că meciul de diseară...
Da.
O să joace.
- Eşti bine, amice ? - Sunt perfect.
Toţi ştim asta, dar te simţi bine ?
Nu mi-ai răspuns la mesaje toată săptămâna.
Îmi fac griji pentru tine.
Jackson !
Stai în poartă diseară, Danny. Să nu pleci de-acolo.
Şi, dacă mă vezi venind spre tine,
fugi în cealaltă parte
cât poţi de repede.
Bună dimineaţa !
În mai puţin de o oră, avioanele noastre vor zbura alături
de celelalte din toată lumea
şi veţi lansa cea mai mare bătălie aeriană din istoria omenirii.
Ce ?
Omenirea...Cuvântul ăsta ar trebui să aibă un nou sens pentru noi azi.
- Despre ce naiba vorbeşte ? - Face asta în fiecare an.
- Serios ? - Da.
Luptăm pentru dreptul nostru de a trăi.
- Stai, ăsta e... - Da, discursul din "Ziua Independenţei".
Dar, de azi, lumea va declara într-un singur glas...
E filmul preferat al antrenorului.
Noi nu o să tăcem !
- Nu ştie vreun discurs pentru sport ? - Nu cred că-i pasă.
Astăzi sărbătorim ziua independenţei noastre !
Bine zis, domnule antrenor !
Eu aş fi ales ceva mai puţin istoric, dar îţi apreciez pasiunea.
Şi, deşi nu sunt aici de mult timp, nutresc aceeaşi dorinţă
de a avea o echipă câştigătoare în şcoală.
Ştiu că veţi străluci toţi diseară, chiar şi cu un singur căpitan.
Sunt directorul vostru, dar vă sunt şi admirator.
Să nu credeţi că sunt mulţumit doar dacă bateţi această echipă.
Duceţi-vă acolo şi măcelăriţi-i !
L-aţi auzit !
Mişcaţi-vă fundurile pe teren !
- Dle antrenor, mă lăsaţi pe bancă ? - Nu e decizia mea.
Dar trebuie să joc.
McCall, pici la trei materii. Şcoala are prioritate.
Dle antrenor, nu înţelegeţi. Trebuie să mă lăsaţi să joc.
Nu, McCall. Nu în seara asta.
În seara asta, stai pe bancă.
Doar nu crezi că vreau să fiu alfa din nou, nu ?
N-a fost momentul meu glorios, având în vedere că m-a omorât.
De obicei, sunt mai...Bine, continuă ! Hai, fă-o ! Loveşte-mă !
Văd că e important pentru tine.
Te eliberezi de furie, de ura de sine şi de tot dispreţul
din cauza eşecului tău total.
Poate că eu încasez bătaia acum, Derek, dar tu ai fost deja doborât.
Aşa că dă-i înainte. Loveşte-mă, dacă te face să te simţi mai bine.
La urma urmei, ţi-am spus că vreau să te ajut.
Nu mă poţi ajuta.
- Tatăl tău vine ? - Da, a venit deja.
- Ai văzut-o pe Allison ? - Nu. Ai văzut-o pe Lydia ?
Nu încă.
- Ştii ce se întâmplă ? - Nu încă.
O să iasă urât, nu-i aşa ?
Oamenii vor fugi urlând, vor fi sânge, crime, mutilări ?
Aşa se pare.
Scott...
Când l-am văzut în seara aia pe tata cum a fost lovit în cap de Matt,
iar eu eram acolo şi nici măcar nu mă puteam mişca...
Vreau să ajut, dar nu pot face tot ce faci tu.
Nu pot...
E în ordine.
Pierdem, amice.
Despre ce vorbeşti ? Nici n-a început meciul.
Pune-ţi casca şi treci pe teren. Intri în locul lui Greenberg.
Ce a păţit Greenberg ?
Ce a păţit Greenberg ? E praf ! Şi tu eşti mai puţin praf decât el.
Eu joc ? Pe teren ? Cu echipa ?
Da, doar dacă n-ai prefera să te joci singur.
Deja am făcut asta azi, de două ori.
Du-te odată pe teren !
Nu...De ce fuge fiul meu pe teren ?
Pentru că e în echipă ?
Da.
E în echipă. E pe teren.
Fiul meu e pe teren !
Doamne...
Scott ! Mă auzi ?
Da, mă auzi. Bine.
Atunci, ascultă-mă bine, pentru că jocul va deveni interesant.
Porneşte-l din nou.
Hai să setăm un timp-limită, Scott.
Când intrăm în ultimele 30 de secunde ale meciului, opresc cronometrul.
Când tabela începe numărătoarea inversă de la 30,
dacă nu mi l-ai adus pe Derek, Jackson va omorî pe cineva.
Spune-mi, Scott, cine va muri în seara asta ?
Să fie mama ta, care a venit curajoasă să te susţină ?
Sau şeriful, tatăl celui mai bun prieten ?
Sau ce zici de roşcata aia drăguţă
care a reuşit să supravieţuiască muşcăturii unui alfa ?
Sau unul dintre adolescenţii nevinovaţi care au toată viaţa înainte ?
Doamne !
Sau ar trebui să le fac o favoare tuturor şi să-l omor pe antrenorul ăla ridicol ?
Depinde de tine, Scott. Dar tu mă vei ajuta să termin cu Derek.
Pentru că, dacă n-o faci...
...îl pun pe Jackson să-i rupă capul cuiva
în mijlocul terenului şi să îi umple de sânge pe toţi cei pe care îi iubeşti.
Vezi ? Un exemplu chiar aici. Nu mă vindec aşa de repede.
Nu e uşor să te întorci din morţi. Nu mai sunt la fel de puternic.
Am nevoie de o haită, de un alfa ca tine.
Am nevoie de tine, la fel cum ai şi tu de mine.
De ce aş vrea ajutor de la un psihopat ?
În primul rând, nu sunt un psihopat.
Şi apropo, tu eşti cel care m-a omorât.
Dar încă nu ne-am atins potenţialul maxim, aşa că...
Avem nevoie unul de celălalt.
Uneori, când ai nevoie de ajutor, apelezi la cine nu te aştepţi.
Probabil că doar se încălzeşte.
Am prins-o, gata, am prins-o !
E doar puţin emoţionat. Mai e destul timp ca să-şi revină.
Stai jos, McCall !
Dle antrenor, dar suntem făcuţi praf !
Sunt conştient de asta. Stai jos !
Ai venit să ajuţi.
Am venit să câştig.
Hai !
Fugi !
- Fugi ! - Hai !
Stai, Allison !
Nu ! Fugi ! Pleacă !
Pleacă !
- Ai pregătit un plan ? - Nu.
Acum nu fac decât să-l împiedic pe Jackson să ucidă.
Ar fi mult mai uşor dacă ai juca. Trebuie să facem în aşa fel,
încât antrenorul să nu aibă de ales şi să te bage în echipă.
Cum facem ? Are o bancă de rezerve plină de băieţi pe care-i poate folosi.
Poţi s-o faci fără să bagi pe nimeni în spital ?
Pot să încerc.
Lahey !
Ramirez !
Intră în locul lui.
Murphy !
Intră în locul lui.
Lahey !
Care naiba e problema ta ?
Opreşte-te !
Nu e rupt, dar nu-l pot mişca.
Cred că Jackson m-a atins, pentru că simt cum se răspândeşte.
Vrei să jucăm şah, Scott ?
Atunci, ar fi bine să fii dispus să-ţi sacrifici pionii.
Unu, doi, trei.
McCall, intri în locul lui sau abandonăm.
Ceva se întâmplă, nu-i aşa ? Ceva mai mult decât un meci de lacrosse ?
- Ar trebui să pleci. - Nu plec nicăieri.
Şi orice ţi-am spus înainte, uită tot.
Dacă poţi face ceva ca să ajuţi, atunci fă-o. Trebuie s-o faci.
O voi face.
Opreşte-te !
Te rog, Allison, opreşte-te !
Nu ştii ce miză e în joc, Scott ?
N-ai ghicit care e adevărata ofertă ?
E vorba de Allison. Tot timpul a fost vorba de Allison.
Tu mi-l dai pe Derek, iar eu ţi-o las pe Allison.
- Îmi eşti dator cu un arc nou. - Şi tu îmi eşti datoare cu o explicaţie.
Pentru ce ? Eu i-am prins. Eu.
Aproape i-ai omorât. Noi nu procedăm aşa.
Poate că tu nu procedezi aşa,
dar eu cred că metoda mea a funcţionat foarte bine.
Allison...
Bună, bunicule ! Eu sunt. I-am prins pe cei doi fugari. Sună-ne.
Ce e ?
E prima oară când te-am auzit spunându-i aşa.
A fost o încercare bună, Isaac. Chiar a fost.
Ar fi fost mult mai poetic dacă eram în pauza meciului.
Ai încercat să-ţi faci propria haită.
Ai încercat să te pregăteşti pentru ce e mai rău.
Dar n-ai fost pregătit şi, din cauza asta, Gerard câştigă.
Nu se grăbeşte, se joacă cu Scott.
Îţi atacă lupii, unul câte unul. Îşi savurează victoria.
Ce-ar fi să-mi spui ceva ce nu ştiu ?
O să-ţi spun. Şi o să-ţi dovedesc de ce ar trebui să ai încredere în mine.
De ce este nevoie să ai încredere în mine.
Pentru că îţi voi spune cum să-l opreşti pe Jackson.
Ce vrei să spui ? Ştii cum să-l omori ?
De fapt, ştiu cum să-l salvez.
McCall !
Unde e McCall ?
Unde e ? Unde e mingea ?
Unde s-a dus ?
La dracu' !
Stilinski !
Trage la poartă ! Aruncă mingea !
Trage, idiotule !
Trage !
Da !
Am marcat ?
Am marcat !
Unde e ?
Există un mit care spune că poţi vindeca un vârcolac
strigându-l, pur şi simplu, pe numele de botez.
E doar un mit.
Câteodată, legendele şi miturile au un sâmbure de adevăr.
Numele noastre sunt simbolul a ceea ce suntem.
Dar kanima nu are nicio identitate.
- De aceea nu caută o haită. - Caută un stăpân.
Şi cine altcineva creşte fără o haită ?
Fără identitate ?
- Un orfan. - Ca Jackson.
Acum, identitatea lui dispare sub pielea de reptilă.
- Trebuie să-l aduci înapoi. - Cum ?
Prin inima lui ! Cum altfel ?
În caz că nu ai observat, Jackson nu prea mai are inimă.
Nu-i adevărat.
Nu ar recunoaşte niciodată, dar există cineva,
o tânără cu care Jackson a avut o legătură adevărată.
Singura persoană care poate ajunge la el, care l-ar putea salva.
Lydia.
Cel mai bun aliat a fost întotdeauna furia, Derek,
dar ce-ţi lipseşte cel mai mult este inima.
De aceea ai ştiut mereu că ai nevoie de Scott mai mult decât de oricine.
Chiar şi cineva rece şi mort pe dinăuntru ca mine
ştie că nu trebuie să subestimeze puterea de netăgăduit
a dragostei umane.
Am reuşit ! Am câştigat !
Nu s-a întâmplat nimic. Nimic.
Scott ! Scott, unde eşti ?
- Scott ! - Mamă !
- Eşti bine ? - Da, sunt bine.
Dar cineva e rănit. Cineva a căzut pe teren.
Daţi-vă la o parte ! Mişcaţi-vă ! La o parte !
Mişcaţi-vă !
Jackson ?
Ce s-a întâmplat cu Jackson ?
Jackson !
- Jackson, ce s-a întâmplat ? - Putem aduce un medic aici ?
Avem nevoie de un medic !
Nu respiră. Nu are puls.
- Nimic ? - Nimic.
Dumnezeule ! Sânge !
Uită-te !
Şi-a făcut-o chiar el ?
Vino încoace.
Vino încoace şi ţine-i capul ridicat !
Stiles...Unde e fiul meu ?
Unde e fiul meu ?
Unde e Stiles ? Unde naiba e fiul meu ?
Subtitrare: Retail