Din episoadele anterioare...
Derek, nu mai suport.
Sânge de sacrificiu. Suntem în Nemeton.
- Ce se întâmplă cu mine ? - Nu ştiu.
De ce nu te întorci cu mine ?
Tu, Lydia, eşti doar o fată care ştia prea multe.
Un druid care o ia pe o cale greşită se numeşte darach.
Tată ?
Toate medicamentele trebuie să fie sigilate în pungi de plastic,
iar pacienţii să le ţină în mâini.
După ce aţi evacuat complet încăperea,
marcaţi uşa cu un "X" roşu, bine ?
Ce naiba se întâmplă ? La meteo au anunţat furtuni moderate.
Iar acum spun că deja electricitatea este întreruptă în mai multe oraşe.
În Hill Valley este pericol de inundaţii.
- Eu locuiesc în Hill Valley. - Pacienţii tăi sunt în siguranţă ?
Toţi, în afară de Cora Hale.
Poate să-mi spună cineva când îmi scoateţi nepoata de aici ?
Îmi pare rău, dar nu trebuia să...
- Parcă ai murit. - Aud des chestia asta.
Derek ?
- Derek, unde eşti ? - Aici.
Slavă Cerului !
S-a întâmplat ceva la recital La şcoală.
Trebuie să-ţi spun, înainte să auzi de la ei.
- De la cine ? - Scott, Stiles.
Îţi vor spune nişte chestii.
Chestii pe care nu trebuie să le crezi. Trebuie să ai încredere în mine, bine ?
- Trebuie să ai încredere în mine. - Ce s-a întâmplat ?
- Promite-mi că o să mă asculţi. - Promit.
Sunt aici deja, nu-i aşa ?
Ţi-au spus că eu am fost ? Că eu sunt cea care răpeşte oameni ?
I-am spus că tu eşti cea care ucide oameni.
Da, sigur. Sacrific oameni ? Le tai gâturile ?
Probabil că fac asta în pauza de masă.
Astfel, pot să mă întorc la şcoală să predau limba engleză.
- Chiar are sens. - Unde e tatăl meu ?
De unde să ştiu eu ?
Derek, spune-mi că nu crezi asta !
Ştii ce s-a întâmplat cu tatăl lui Stiles ?
Nu.
Întreab-o de ce aproape că a omorât-o pe Lydia.
Lydia Martin ? Nu ştiu nimic despre asta.
Ce ştii ?
Ştiu doar că băieţii ăştia, din nu ştiu ce motiv tâmpit,
îţi umplu capul cu o poveste absurdă. Una pe care nu o pot dovedi.
- Şi dacă putem ? - Ce e aia ?
Şeful meu mi-a spus că e otravă, dar şi leac.
Asta înseamnă că îţi poate fi de folos,
dar poate fi şi folosită împotriva ta.
Vâsc ?
- Derek, aşteaptă ! Ai nevoie de mine. - Ce eşti ?
Singura persoană care o poate salva pe sora ta.
Sună-l pe Peter ! Sună-l !
Nu e bine. Când e conştientă, când nu.
Vomită sânge negru şi încă o substanţă alarmantă.
- Vâsc. - De unde ştii ?
- Derek, ce faci ? - Viaţa ei e în mâinile mele.
- Derek, opreşte-te ! - Stilinski, nu-l vei găsi niciodată.
Derek !
Aşa este. Ai nevoie de mine. Cu toţii aveţi.
Ar trebui să ştii că nu fac asta pentru că sunt nevoită.
Vreau s-o fac. Aş putea să fug şi nu ţi-ar fi uşor să mă opreşti.
Dar nu vreau ca sora ta să moară. Fac doar ceea ce trebuia să fac.
Ţine-ţi gura !
Trebuie să auzi toată povestea, Derek.
Trebuie să ştii ce legătură strânsă este între noi.
Nu mai vorbi !
Nu ştiu, am o presimţire rea.
I-am dovedit lui Derek, dar ea tot avea o privire ca şi cum nu ar conta.
Ca şi cum totul ar fi conform planului. Ai văzut şi tu, nu ?
- Ce e aia ? - Tu ai gheare, eu am o bâtă.
Scott ! Ce cauţi aici ? Trebuie să evacuăm spitalul.
- Am venit pentru Cora. - Cu toţii ?
Ce face Stiles cu bâta mea ?
Mamă, trebuie să ai încredere în mine. Trebuie să pleci de aici.
Acum !
Clădirea trebuie evacuată în 30 de minute. Vin două ambulanţe.
Una în zece minute, cealaltă în 20. Cora trebuie să fie în una din ele.
- O vor lua din garajul de la subsol. - Am înţeles.
Nu trebuie să mă ţii în lesă, Derek. Te voi ajuta.
Derek !
Avem o problemă.
O mare problemă.
Ajută-mă !
Ethan, Aiden, opriţi-vă ! Nu ştiţi ce faceţi.
O vrem doar pe ea.
În regulă, oameni buni. Ieşiţi pe aici şi păstraţi-vă calmul !
E totul în regulă ? Scuze.
Nu vă opriţi !
Stiles !
Nu dau de Derek sau de Scott. Cum se simte Lydia ?
Are vânătăi pe gât.
O duc la un spital în centru, pentru că Beacon Memorial este evacuat.
- Furtuna e atât de puternică ? - Va fi.
Am auzit că generatoarele de rezervă s-ar putea să fie prea vechi
pentru a rezista dacă se întrerupe curentul.
Beacon Memorial. Acolo e Cora, nu-i aşa ?
- Vă duc acasă. - Nu. Trebuie să ajung la spital.
Nu pot s-o las pe Cora acolo, doar cu Peter.
Isaac ! Conduc eu.
Mulţumesc, dnă McCall.
- Tu eşti el, nu-i aşa ? - El ?
- Tipul cel rău. - Habar nu ai.
- Ai ezitat. - M-am retras. E o diferenţă.
- O protejează. - Nu au încotro !
Nici noi ! Dacă toate aceste sacrificii,
toate cadavrele care se adună, îi oferă puterea să scape de noi,
trebuie să profităm de orice şansă pentru a scăpa de ea.
- Unde e tipul cel mare ? - E aproape.
Şi domnişoara Blake ? Ce vrei să spui ? Ce înseamnă asta ?
- A dispărut ? Scott, glumeşti ? - Linişte !
Eu să fac linişte ? Eu ? Îmi spui ce să fac acum ?
Când iubita ta psihopată, care e o criminală în serie,
a doua la număr, apropo, îl ţine legat pe tata pe undeva,
aşteptând să fie sacrificat ?
- Stiles, sunt încă acolo. - Şi...o vor pe ea, nu-i aşa ?
Asta înseamnă că nici nu o avem, iar tata şi Cora sunt ca şi morţi.
Încă nu.
- E pe moarte ? - Sigur nu îi e mai bine.
Trebuie să putem face ceva. Trebuie s-o ajutăm.
Nu puteţi. Doar eu pot.
Pot s-o salvez şi pot să vă spun unde este şeriful Stilinski.
Dar e o haită alfa în acest spital şi vrea să mă omoare.
Vă ajut, dar doar după ce voi ieşi de aici şi voi fi în siguranţă.
Doar atunci.
- Derek, aşteaptă ! - A încercat să fugă.
Încercam să supravieţuiesc. Nu mă poţi învinovăţi pentru asta.
Dacă vrei să dovedeşti că eşti de partea binelui, vindec-o !
Nu înainte să fiu în siguranţă.
Aş vrea să propun o altă metodă de convingere. S-o torturăm.
- Mie îmi convine. - Atenţie, vă rog ! Dl Deucalion...
Scuze, doar Deucalion, vă cere
s-o aduceţi pe femeia care îşi spune Jennifer Blake
la recepţia de la Urgenţe.
Faceţi asta şi toţi ceilalţi pot pleca. Aveţi zece minute.
- N-o să-i facă rău. - Gura !
Nu o va face ! Scott, ştii de ce. Spune-le că e adevărat.
Despre ce vorbeşte ?
Nu eşti singurul pe care îl vrea în haita lui.
- Se pare că evacuarea s-a terminat. - Simţi un miros ?
Nu, nu pot pe ploaia asta.
Deucalion nu-şi doreşte doar o haită de alfa. Vrea perfecţiune.
Asta înseamnă să-i atragă de partea lui pe cei mai rari dintre alfa.
- Un alfa adevărat. - Ce înseamnă asta ?
Cel care nu trebuie să fure puterea de la altcineva.
Cel care se poate înălţa prin forţa propriei voinţe.
Micuţul nostru Scott.
Nu contează. Tot trebuie s-o scoatem de aici.
Scott, mama ta.
Mama a spus că mai vine o ambulanţă în 20 de minute.
Nu cred că suntem aici de atâta timp, aşa că dacă putem coborî la subsol,
ca să ajungem la ultima ambulanţă, putem pleca de aici.
Gemenii nu ne vor lăsa să plecăm pur şi simplu.
- O să le distrag eu atenţia. - Adică te vei lupta cu ei.
- Orice va fi nevoie. - Te voi ajuta.
Îmi pare rău, dar nu plec nicăieri fără tine, Derek.
Te ajut eu. Dar aş prefera să merg la luptă cu un avantaj.
Ce fel de avantaj ? O armă ?
Ceva mai bun decât o bâtă de baseball.
- Staţi puţin ! Ce ziceţi de astea ? - Ştii cum să le foloseşti ?
- Nu. - Lasă-le jos !
- Adrenalină ? - Asta îi va face mai puternici.
Cât de puternici ?
În regulă, băieţi. Să înceapă distracţia !
E încă aici.
Derek, aici !
Julia !
Chiar eşti tu.
- N-o poţi învinge singur. - Tocmai de-aia vom fugi.
Aşteaptă ! Liftul !
Mulţumesc. A fost mai mult decât util.
- Şi acum ? Ce vrei de la mine ? - De la tine ?
- Tu eşti dovada bunăvoinţei mele. - Poftim ?
Du-te şi caută-ţi fiul !
Fă-ţi un serviciu, Melissa ! Ai grijă pe acolo !
Bine. Suntem în regulă. Tu eşti bine ? Cum te simţi ?
De ce arăţi ca şi cum nu ai respira ?
Pentru că nu respiri, nu-i aşa ?
Nu ! Dumnezeule, nu ! De ce nu respiri ? Haide !
În regulă. Poţi s-o faci. Începem. Înclină-i capul !
Degetele pe bărbie. Verifică gâtul. Perfect. Nimic. Nu văd nimic.
În regulă. Deci... strânge-o de nas şi suflă !
Haide, Cora !
Dacă te gândeşti la trapa de serviciu, e fixată din exterior,
deci ar trebui s-o spargi.
O să faci gălăgie şi o să le spui exact unde suntem.
Kali ştie deja.
Nu neapărat. Ne-a văzut unde am intrat,
dar s-ar putea să nu ştie că nu am ieşit.
Dacă trec de trapă, putem ajunge la alt etaj.
Sau ajungi să te baţi singur cu ei în puţul liftului.
Îmi vor smulge capul înainte să apuci să dai tu un pumn.
Atunci, cineva trebuie să pornească generatorul de rezervă.
Haide !
Haide, Cora !
Haide, respiră ! Haide, Cora, respiră !
Data viitoare când îmi pun buzele pe gura ta, ai face bine să fii trează.
Injecţia aia nu a ţinut prea mult.
Gemenii ăia încep să mă calce pe nervi.
Cum naiba trecem de ei ?
Cred că dacă îi lăsăm să ne bată până ne sună apa-n cap,
vor obosi şi vor renunţa.
Nu puteai să aştepţi zece secunde ?
Nu au ieşit, nu-i aşa ?
"Nu mişcaţi ! Suntem pe drum."
Mai rezistă puţin, bine ?
Crede-mă, dacă poate cineva să ne scoată de aici, acela e Scott.
Nu-mi vine să cred că tocmai am spus asta.
De fapt, eu eram cel care venea cu planul. Sau măcar cu planul B.
Acum nu ştiu. Poate că aveai dreptate. Poate că suntem inutili.
Poate că tot ce facem e să găsim cadavrele.
Nu vreau să găsesc cadavrul tatălui meu.
Mi-e mult mai uşor să vorbesc cu tine când nu eşti conştientă.
Voi considera ăsta ca un semn că sunteţi puţin îngrijorat.
Staţi aproape de mine !
- Cred că am auzit ceva. - Unde ?
Sub noi.
- Stiles ! Stiles, deschide uşa ! - Scuze !
Ajută-mă să-l urc.
Unde sunt Derek şi Jennifer ?
Trebuie să mă întorc după ei şi după mama.
În regulă, două probleme. Kali are cheile de la chestia asta
şi tocmai i-am văzut pe gemeni, acum 30 de secunde.
Stai aici !
Unde e ? Încercăm să nu-ţi facem rău.
- Încercaţi mai tare ! - Hei ! Aş vrea să încerc ceva.
Scumpule, ridică-te ! Haide !
Noutăţi ?
Derek, ştiu la ce te gândeşti.
Că te folosesc, că tot ce a fost între noi e o minciună
sau că sunt rea. O căţea.
Dar sper că nu te gândeşti
dacă acela e chipul meu adevărat.
"Chipul mutilat arătat de vâsc."
"Aşa arată cu adevărat ?"
- Nu trebuia să-i dai drumul mamei. - Chiar aşa ?
Ai o slăbiciune pentru el.
Am o investiţie pe care încerc s-o fac profitabilă.
Dacă vrei să vorbim despre slăbiciuni,
să vorbim despre Jennifer Blake. Sau care era numele ei ?
Julia.
Julia Baccari. Acesta era numele meu.
Nu-mi pasă.
Cred că ar fi trebuit să aleg ceva care începea cu altă literă.
Am citit undeva că oamenii îşi aleg nume false
care subconştient sunt derivate din numele lor original.
E un mod de a nu renunţa complet la identitatea ta,
din moment ce numele e legat atât de mult de felul tău de a fi.
Ştii ce mai e ?
Chipul tău.
Cel pe care ar trebui să-l vezi uitându-se la tine din oglindă.
Nu o imensă atrocitate, pe care nu o poţi recunoaşte.
- Tot nu-mi pasă. - Dar sunt sigură că eşti curios.
Sunt sigură că te întrebi ce s-a întâmplat.
Erai un emisar. Au încercat să te ucidă odată cu restul haitei.
- Mister elucidat. - Am fost emisarul lui Kali.
Şi am fost cea pe care nu a putut s-o ucidă.
Nu am înţeles de ce a trebuit s-o ucid şi pe ea.
Era inofensivă.
Dar am făcut-o pentru că ai vrut tu.
Am făcut tot ce mi-ai cerut pentru a face parte din această haită.
Ai făcut-o pentru a fi cu Ennis, aşa că nu da vina pe mine.
Şi dacă tot era inofensivă, cât de inofensivă ţi se pare acum ?
Am crezut că e moartă.
Aşa ai crezut ?
Nu te-ai întrebat dacă a existat un moment de nesiguranţă ?
Că atunci când am plecat, crezând că e moartă, m-am întors ?
Şi poate am văzut-o acolo, zăcând nemişcată,
dar mi-am concentrat auzul în altă parte ?
Am ascultat bătăile inimii sale,
încă luptându-se pentru viaţă, şi m-am gândit:
"Aş putea să mă întorc să termin"
"sau aş putea lăsa pe cineva drag să moară liniştit."
Şi poate am continuat să merg.
Inima mea sângerează pentru tine, Kali.
Se pare că a ei ar fi putut să sângereze ceva mai mult.
Ani de zile, puterea Nemetonului a fost plăpândă,
ca o flacără care se stinge încet.
Dar acum câteva luni, s-a întâmplat ceva care a făcut ca acea flacără
să pâlpâie mai tare.
Ceva i-a dat puterea înapoi.
Sacrificarea unei virgine.
Atunci nu ştiai ce făceai, dar ucigând-o pe Paige, în acea pivniţă,
sacrificând-o acolo, i-ai dat putere Nemetonului.
I-ai dat iarăşi putere. Mi-ai dat mie putere.
Doar cât să mă mai agăţ puţin de viaţă.
Cât să fiu găsită.
Încă respiră.
Mi-a dat drumul. A zis că e o dovadă de bunăvoinţă. Fără niciun alt motiv.
Trebuie să fi avut un motiv. Nu cred că face ceva fără motiv.
Dacă asta înseamnă că ar trebui să fiu extrem de speriată,
nu-ţi face griji, totul e rezolvat.
Ştii că vâscul e important pentru druizi,
dar ştii de ce se sărută oamenii când sunt sub vâsc ?
- Nu. - E o legendă nordică.
Pe Balder, fiul lui Odin, îl iubeau atât de mult zeii,
încât au vrut să-l protejeze de toate primejdiile din lume.
Mama lui, Frigg, a făcut un jurământ cu focul şi apa, cu metalul, cu piatra
şi cu toate cele vii, să nu îi facă rău lui Balder.
La o adunare, l-au pus la încercare.
Au folosit pietre, săgeţi şi flăcări. Nimic nu a funcţionat.
Dar era un zeu care nu-l îndrăgea prea mult pe Balder.
Zeul vicleniei, Loki.
Loki a aflat că Frigg a uitat să facă jurământul cu vâscul.
O mică şi neînsemnată plantă. A fost trecută cu vederea.
Loki a făcut o săgeată din vâsc şi l-a ucis pe Balder.
Frigg a avut inima frântă.
A poruncit ca vâscul să nu mai fie folosit vreodată ca armă
şi ca oamenii să se sărute când trec pe sub el.
Aşa că acum atârnăm vâscul deasupra uşilor în timpul sărbătorilor
pentru a nu mai fi trecut cu vederea.
Noi am fost cei trecuţi cu vederea, emisarii.
A fost o greşeală pe care Deucalion şi alfa nu ar fi trebuit s-o facă,
pentru că şi eu am făcut un jurământ. De la fecioare şi războinici,
de la tămăduitori, filosofi şi gardieni,
să-mi iau puterea pentru a-i învăţa pe acei monştri
că acţiunile lor monstroase nu vor fi niciodată trecute cu vederea.
- Ai ucis oameni nevinovaţi. - Şi tu.
Ştiu ce culoare au ochii tăi, Derek. Şi ştiu ce înseamnă asta.
Nu îţi cer să-mi salvezi doar mie viaţa.
Îţi cer să-i salvezi pe toţi cei care vor avea de suferit.
- Nu-i poţi învinge. - Eşti sigur ?
Boyd te-a întrebat, chiar înainte să moară,
ce se întâmplă cu un vârcolac în timpul unei eclipse de lună.
Nu ai avut şansa să-i spui, dar ştii, nu-i aşa ?
Ce se întâmplă, Derek,
în timpul unei eclipse totale de lună ?
Ne pierdem toate puterile.
- Deci sunt prinşi în capcană ? - Exact.
Nu avem cum să-i scoatem fără să pornim curentul.
Dar dacă pornim curentul, vor auzi liftul mişcându-se.
Şi se vor duce după Derek şi Jennifer, imediat ce se opreşte.
Nu ne putem lupta cu ei.
- Suntem cu voi acum. - E prea riscant.
O vor moartă şi, dacă ea moare,
nu vom mai putea face nimic pentru tatăl lui Stiles sau pentru Cora.
Eu nici măcar nu ştiu despre ce profesoară e vorba.
E cea cu părul şaten. Arată bine.
Nu, nu, e doar o observaţie.
Am o idee.
- Ce fac ? - Planuri.
Avem un plan.
- Eşti pregătit ? - Da.
- Nu ai emoţii, nu ? - Ţi se pare că aş avea ?
Nu, deloc.
- Avea emoţii ? - E îngrozit.
- Da, încă vă aud. Foarte clar. - Porneşte imediat ce-i vezi !
Da, am înţeles.
Nu cred că sunt la etajul ăsta.
Derek, uită-te la mine, te rog !
În regulă, să mergem ! Hai !
- O ţin ! - Deschide uşa !
Stiles, să mergem !
Părinte sau tutore
Stiles !
Mamă.
Scott ! Scott, aşteaptă !
Haide, trebuie să mergem. Porneşte, idiotule !
Nu pot. Nu fără Scott.
Vrei să moară şi cei din familia Argent ? Trebuie să te hotărăşti.
Pentru numele lui Dumnezeu ! Porneşte ! Acum !
Bine !
Mamă ! Mamă !
Au plecat. Gardieni, Scott.
Dacă ai fi fost de partea mea, ţi-aş fi spus ce înseamnă.
Te-aş fi putut avertiza. Lasă-mă să te ajut, Scott !
Să ne ajutăm reciproc. Tu mă ajuţi s-o prind,
iar eu te ajut să-ţi recuperezi mama şi pe tatăl lui Stiles.
Scott.
Scott, nu face asta ! Nu te duce cu el !
- Nu ştiu ce altceva să fac. - Trebuie să fie...
Scott, trebuie să fie altă cale. Mereu avem un plan B.
Nu şi acum.
- Scott ! - Îl voi găsi pe tatăl tău. Promit.
Scott !
Hei ! Eşti bine ?
- Dumnezeule ! Unde suntem ? -Nu ştiu.
Pare a fi o pivniţă, dar ea îi spunea altfel.
Îi zicea Nemeton.
Subtitrare: Retail