Din episoadele anterioare...
Tu, Allison şi Stiles trebuie să fiţi sacrificii.
O să redaţi puterea Nemetonului.
Atrage ceea ce e supranatural.
O să vă afecteze şi pe voi trei.
O să fie un fel de întuneric.
Acum sunt alfa.
Nu, nu...
Nu-i lăsa înăuntru !
Nu, nu-i lăsa înăuntru !
Eşti în regulă ? Stiles...
Da. Visam...
Era ciudat... Un vis în interiorul altui vis.
- Un coşmar ? - Da.
Stai puţin, Lydia.
Ce faci aici ?
- Aşteaptă ! - Stiles, unde pleci ?
- Trebuia să închid uşa. - Încearcă să mai dormi.
- Nu, ar trebui s-o închid. - Nu-ţi face griji.
Şi dacă vine cineva ?
Cine ?
Hai să dormi, Stiles !
Nu...Dacă intră ei ?
Cine să intre ?
Stiles, las-o, te rog !
Stiles !
Vino înapoi în pat ! Stiles, te rog !
Nu, Stiles, nu !
Nu intra acolo ! Te rog, nu ! Te rog, Stiles !
E un vis. E doar un vis.
Scoate-ţi-l din minte, Stiles !
Visezi, aşa că trezeşte-te, Stiles.
Trezeşte-te, Stiles !
Trezeşte-te !
E timpul să te trezeşti, puştiule. Mişcă-ţi fundul la şcoală !
Şi nu puteai să te trezeşti ?
Nu. Şi era mai mult decât înfricoşător.
- Ai auzit de paralizie în somn ? - Nu. Ar trebui ?
Ai avut vreun vis în care simţeai că eşti pe cale să te trezeşti,
dar nu puteai să te mişti sau să vorbeşti ?
Da, am avut.
Se întâmplă pentru că în somnul REM corpul e paralizat.
Se numeşte atonie musculară.
În felul ăsta, dacă visezi că alergi, nu începi să alergi în pat.
Pare logic.
Uneori, mintea se poate trezi înaintea corpului
şi, pentru o fracţiune de secundă, eşti conştient că ai corpul paralizat.
Asta e partea înspăimântătoare.
Îţi transformă visele în coşmaruri.
Poţi să simţi că te prăbuşeşti, că eşti strangulat
sau, în cazul meu, că eşti într-un crâng cu copaci fermecaţi,
unde aveau loc sacrificii umane.
Crezi că înseamnă ceva ?
Dacă ceea ce am făcut în noaptea aceea...
Dacă ne afectează încă ?
- Stres posttraumatic ? - Sau aşa ceva...
Dar ştii ce mă sperie cel mai tare ?
Nu sunt sigur că momentul ăsta e real.
În regulă.
- Te duci la şcoală ? - Da.
- Şi eu. - Bine.
- Pot să-ţi pun o întrebare ? - Da.
- Eşti supărat pe mine ? - Nu.
Eşti sigur ?
- Nu. - Ce înseamnă asta ?
Nu ştiu sigur ce simt.
- Mă urăşti ? - Nu, sigur că nu.
- Vrei să mă loveşti ? - Nu.
Cred că ar trebui să mă loveşti.
- Nu vreau să te lovesc. - Eşti sigur ?
De ce să vreau să te lovesc ?
- N-ai făcut nimic, nu ? - Nu. Adică...
Ce vrei să spui ?
N-ai sărutat-o sau ceva de genul ăsta, nu ?
Nu, bineînţeles că nu.
- Voiai ? - Da, sigur.
Adolescenţi cu puteri supranaturale...
Nu-mi testaţi nivelul deloc supranatural al răbdării.
Te simţi mai bine ?
Eşti în regulă ?
Aliaţii şi Axa Al Doilea Război Mondial
- Eşti gata de şcoală ? - Da. Sunt în regulă.
Tată, n-am nimic. A fost doar un coşmar.
Ce ai acolo ?
Dosare de la birou.
Scrie: "Secţia şerifului. Nu mutaţi."
Dacă nu eşti tu şeriful.
Mişcă-ţi fundul la şcoală !
Trebuie să plec, tată. Întârzii !
Kate ! Ce faci ?
Îmi pare rău.
Allison, te simţi bine ?
Eşti în regulă ?
Nu pari în regulă, Scott.
- Sunt bine. - Ba nu eşti.
Ţi se întâmplă şi ţie. Vezi anumite lucruri, nu ?
De unde ştii ?
Cu voi trei se întâmplă asta.
Uite cine nu e nebună de data asta...
Nu suntem nebuni.
Halucinaţii ? Paralizie în somn ? Da. Nu aveţi nimic.
Am murit şi am revenit la viaţă.
Probabil că sunt efecte secundare.
Să stăm cu ochii unii pe alţii...
Lydia, nu mai fi aşa de încântată.
Ce este ?
Bună dimineaţa ! Sunt dl Yukimura.
Continui orele profesorului vostru de istorie.
M-am mutat aici cu familia mea în urmă cu trei săptămâni.
Sunt sigur că o ştiţi deja pe fiica mea, Kira.
Poate nu o ştiţi.
Ea n-a vorbit despre nimeni de la şcoală
şi n-a adus niciun prieten acasă.
În fine, iat-o acolo !
Să începem cu istoria Americii la trecerea spre secolul al XX-lea.
Pentru o trăgătoare bună, n-ai o mână prea sigură.
Se tot întâmplă în ultimele săptămâni,
din noaptea aceea...
Ia-o de la început !
Poate avem nevoie de timp ca să revenim la normal.
Nu uita că am reactivat
un îndrumător supranatural pentru fiinţe supranaturale.
E mare probabilitatea ca lucrurile să nu revină la normal niciodată.
- Spuneai că vrei să-i faci prieteni. - Nu aşa.
Spuneai că vrei să fii remarcată.
Aş putea să-mi dau foc şi să fiu remarcată.
- Dar ai muri. - Exact.
Kira !
- Ochii tăi... - Ce-i cu ei ?
Încep să strălucească.
- Chiar acum ? - Da, acum.
Scott, opreşte-te !
Nu pot... Nu-i pot controla.
Ţine capul jos ! Uită-te în jos !
Capul jos !
- Nu te apropia de mine ! - Scott, e în ordine.
Nu ştiu ce o să se întâmple. Înapoi !
Durerea te face uman.
Scott, nu e ceva din mintea noastră.
E real.
Şi începe să mă afecteze grav şi pe mine.
N-am doar coşmaruri,
ci şi vise în care trebuie să ţip ca să mă pot trezi.
Uneori, nu ştiu sigur dacă mă trezesc cu adevărat.
Ce vrei să spui ?
Ştii cum îţi dai seama dacă visezi ?
În vis nu poţi să citeşti.
Din ce în ce mai mult în ultimele zile, mi-a fost greu să citesc.
Parcă nu văd cuvintele.
Nu pot să pun literele în ordine.
Şi acum ?
Nu pot să citesc nimic.
Chiar crezi că ajută ?
Dacă tu crezi că nu te ajută, chiar n-o să te ajute.
Concentrează-te, trage câteva şi vezi ce se întâmplă.
Poate...ar fi bine să ţii coarda altfel.
Încearcă tragerea mongolă.
Ce este ? Citesc şi eu...
Încearcă !
Închide puţin ochii
şi imaginează-ţi că săgeata nimereşte ţinta.
Ai văzut ?
Ce să văd ?
Aşteaptă aici.
- Vorbeşti serios ? - Mă întorc imediat.
Chiar ai spus aşa ceva ?
Lydia !
Allison, aici !
Lydia !
Aici, Allison !
Lydia !
Dumnezeule ! Lydia...
- Chiar la cap ? - Aproape să treacă prin el.
Şi spune acelaşi lucru, că o tot vede pe mătuşa ei.
Nu ştiu ce vi se întâmplă, dar se agravează.
Dacă nu eram acolo, Lydia murea.
Ce căutai acolo ?
Vă rog...
Casa nu are calitatea supranaturală să se repare singură,
aşa că opriţi-vă !
Când i l-am dus data trecută la mormânt,
i-a fost furat în aceeaşi zi.
O sută de dolari irosiţi.
Tată !
- Ce faci acolo ? - Muncesc.
Dacă cineva îşi doreşte aşa de mult florile, poate să le ia.
Gestul contează.
Tată, ce-i cu toate astea ?
M-am uitat la nişte cazuri vechi dintr-o perspectivă clarificatoare,
dacă înţelegi ce vreau să spun.
"Apariţie ciudată a unui bărbat-şopârlă biped alergând pe autostradă."
Teancul kanima.
Tată, doar nu reiei cazurile vechi
ca să cauţi în ele ceva supranatural...
Recunosc că recenta mea deschidere faţă de marile mistere ale universului
m-a făcut să le reevaluez.
La cel puţin o sută de cazuri pot să mă uit la detalii
şi să mă întreb: "Dacă ştiam atunci ce ştiu acum..."
Sigur vrei s-o iei pe drumul ăsta ?
Am de ales ?
E un anumit caz pe care nu pot să-l uit.
Acum opt ani, am fost ales şeriful districtului,
iar prima mea sarcină oficială a fost să-i spun unui bărbat
nu doar că soţia lui şi cei doi copii au murit în accident,
ci şi că, din câte ne dădeam seama,
corpul fiicei sale de nouă ani fusese târât de coioţi de la maşina avariată.
Târât şi mâncat ?
Am găsit maşina abia la trei zile după accident.
Ieşiseră de pe şosea şi căzuseră într-o râpă adâncă.
Cele două cadavre rămase în maşină erau pline de muşcături şi de tăieturi.
Crezi că erau muşcături şi urme de gheare ?
- Probabil, un atac al vârcolacilor ? - Poate.
Dar coioţii vânează, nu-i aşa ?
Nu se poate să fi făcut ei muşcăturile şi tăieturile ?
Bineînţeles.
Dar ştii în ce noapte a avut loc accidentul ?
- Într-o noapte cu lună plină. - Da.
Tată, unde ajung dosarele ?
Filială FBI , agent special McCall
Probabil că trebuie să vorbim despre asta.
Scuze, de obicei, eu stau aici.
Bine, nicio problemă, e al tău.
E ciudat.
Dle instructor, am crezut că am ajuns în altă clasă.
Nu ştiu limbajul semnelor.
N-aveam habar că ştiţi limbajul semnelor
sau că e un curs opţional.
A fost bine. Cred că plec...
Stilinski !
Ţi-am pus o întrebare.
Scuze, dle instructor. Ce întrebare ?
"Stilinski, eşti atent ?"
Acum, sunt atent.
Stilinski, nu-mi reaminti de ce beau...în fiecare seară.
Mai încearcă cineva să răspundă la întrebarea de pe tablă ?
Sunt în regulă. Adormisem.
Omule, nu dormeai.
TREZEŞTE-TE
Ce se întâmplă cu cineva care trece printr-o experienţă aproape de moarte,
iar după aceea vede anumite lucruri ?
Şi nu-şi dă seama ce este real şi ce nu.
E bântuit de apariţii demonice ale rudelor moarte.
Toţi sunt închişi pentru că sunt nebuni.
Măcar poţi să încerci să fii de ajutor, te rog ?
Jumătate din copilărie am stat închis într-un frigider,
aşa că e ceva nou pentru mine să fiu de ajutor.
- Tot mai profiţi de asta ? - Poate că da.
Bună ! Scuze... Am auzit fără să vreau discuţia.
Cred că ştiu la ce vă referiţi.
Există un cuvânt tibetan pentru asta. Se numeşte "Bardo".
La propriu înseamnă "între stări".
Starea dintre viaţă şi moarte.
Şi ţie cum ţi se spune ?
Kira.
E cu noi la ora de istorie.
Bardo în budismul tibetan sau în cel indian ?
În amândouă.
Toate lucrurile despre care vorbeaţi se întâmplă în Bardo.
Există diferite stări progresive în care poţi avea halucinaţii.
Unii văd, alţii doar aud.
Poţi fi vizitat de zeităţi paşnice sau mânioase.
Zeităţi mânioase ? Şi ce sunt ?
Un fel de demoni.
Demoni...De ce nu ?
Dacă stările sunt progresive, care este ultima ?
Moartea. Mori.
Subconştientul încearcă să comunice cu tine.
Cum îi spun subconştientului meu să folosească un limbaj pe care-l ştiu ?
Îţi aminteşti limbajul semnelor ?
Poziţia şi mişcarea mâinilor ?
- Ştii limbajul semnelor ? - Puţin.
Să fac o încercare !
Prima era cam aşa...
Înseamnă "când".
- Şi aşa, de două ori. - Înseamnă "uşă".
Şi aşa, între ele.
- Atât ? - Da.
"Când o uşă nu este uşă ?"
Când este întredeschisă.
Glumeşti...O ghicitoare ?
Subconştientul meu vrea să-mi spună o ghicitoare ?
Nu neapărat.
Când voi trei aţi intrat sub apă, când aţi trecut
de la starea de inconştienţă la un fel de extra conştientizare,
aţi deschis o uşă în minţile voastre.
Şi ce înseamnă ? Uşa e încă deschisă ?
Întredeschisă.
- O uşă în minţile noastre ? - V-am spus că e riscant.
Şi ce facem ?
E greu de răspuns.
Nu, stai puţin... Ştiu privirea asta.
Înseamnă "ştim exact ce e în neregulă cu voi,"
"dar n-avem idee cum să rezolvăm asta."
Dacă ai o asemenea deschizătură în minte
nu e bine.
Trebuie să închideţi uşa aceea.
Şi cât mai repede.
Tată, ce cauţi aici ?
Am venit pentru că aş avea nevoie de ajutor.
- De ajutorul tău. - De ce eu ?
Acum opt ani, aproape o întreagă familie a murit într-un accident auto.
Unul dintre corpuri, al unei fete numite Malia, nu a fost găsit.
Există destule dovezi care să mă facă să cred
că un vârcolac a provocat accidentul şi a târât cadavrul de acolo.
Dacă i-ai putea detecta mirosul,
dacă m-ai putea ajuta să-i găsesc cadavrul,
poate am descoperi indiciul lipsă.
Şi dacă nu a fost un vârcolac ?
Există cineva care a omorât o întreagă familie,
cineva care trebuie să fie prins.
Am o problemă cu coioţii.
Populaţia a crescut în zonă şi intră peste tot.
Nu pare destul de mare pentru ei.
E o cursă de şobolani.
Dacă îi iei coiotului sursa de hrană, te lasă în pace.
Sincer, în ultima vreme, aş prefera să fiu lăsat în pace.
Înţeleg...Încă două întrebări, şi promit că plec.
Probe noi ?
Posibil.
- Simt doar miros de animal. - Ce animal ?
Câine.
Bună, căţeluşule ! Scapă de el !
- Eu ? - Da, tu.
Fixează-l cu privirea, fii alfa !
Nu pot, nu deţin controlul.
Trebuie să încerci ceva.
Cuminte, căţeluşule !
Apollo !
Apollo, taci ! Taci odată !
Încearcă...
E ceva ?
Simt doar câinele.
Crimă ?
Opt ani am trăit cu gândul că a fost un accident,
iar acum îmi spui că ar putea fi o crimă ?
Cine naiba să vrea să-mi omoare soţia şi fetele ?
Toată familia mea...
Asta vreau să aflu.
Nu vreau să redefinesc coşmarul drept crimă nerezolvată.
Lasă-mi varianta cu accidentul tragic,
am avut opt ani să mă obişnuiesc cu asta.
Accident, nu crimă.
- Îmi cer scuze. - Pleacă !
Îmi pare rău.
M-am străduit.
Dacă era ceva recent, poate reuşeam.
În regulă...Şansele erau slabe.
De fapt, a fost o idee foarte proastă.
Cred că i-am redeschis o rană bietului om.
N-ar fi trebuit să vă aduc aici. Nu ştiu ce a fost în capul meu.
- Mulţumesc că aţi încercat. - Desigur.
Ne vedem acasă.
Nu sunt multe cazuri rămase nerezolvate ?
Ba da, dar simţea că pe ăsta poate să-l lămurească acum.
De ce neapărat acum ?
Vrea să mai rezolve un caz cât mai este şerif.
"Cât mai este şerif" ?
N-are niciun sens, tată. Pe cine ajuţi ?
- Ieşi ! - Scott...
Nu-mi vine să cred că i-ai face asta celui mai bun prieten al meu.
Nu-i fac nimic prietenului tău.
- Îmi fac meseria. - Meseria ta e împuţită.
În unele zile, nu pot să neg.
Îmi spune cineva ce naiba se întâmplă ?
Încearcă să-l concedieze pe tatăl lui Stiles.
- Nu-i adevărat. - Ce faci ?
Întocmesc un caz pentru punere sub acuzare.
Chiar pare că îl concediezi.
Lipsa soluţionărilor şi a capacităţii de a închide cazuri o să-l concedieze.
Sarcina mea e să strâng informaţii.
E sarcina pe care mi-au dat-o superiorii.
Sarcina ta e împuţită.
Scott, dragule...
Linişteşte-te !
Vino imediat cu mine !
Eliberează-te ! Respiră şi eliberează-te !
Încerc.
Mi-ai spus că tu şi Stiles aţi găsit o cale să controlaţi situaţia.
Aţi descoperit o ancoră, nu ? Găseşte-ţi ancora !
Ancora mea era Allison.
N-o mai am pe Allison.
Atunci, fii chiar tu o ancoră !
Poţi s-o faci.
Dragule, îţi spun un lucru pe care nu-l crede niciun adolescent,
dar jur că este adevărat.
Nu te îndrăgosteşti o singură dată.
O să se întâmple din nou.
O să fie incredibil şi extraordinar, la fel ca prima dată.
Şi, poate, la fel de dureros.
Dar o să se întâmple din nou, îţi promit.
Până atunci, fii chiar tu o ancoră !
Ce se întâmplă ?
Amândoi... Mergem să căutăm un corp.
Unul mort.
Sigur Scott n-are nimic împotrivă ?
Isaac...
Da. A depăşit sută la sută momentul.
Exact aşa a spus ?
Nu cu atâtea cuvinte, dar...
A trecut mai departe.
La fel ar trebui să faci şi tu.
Ce ai la gât ?
Hai să-i facem felul, Allison ! S-o facem împreună !
Dacă tata are dreptate înseamnă
că în oraş mai e un vârcolac pe care încă nu l-am întâlnit.
Ştiu.
Dacă sunt tripleţi care se transformă într-o jigodie din iad cu trei capete,
nu sunt pregătit pentru aşa ceva.
Nici eu.
Mai ales că nu mai pot să controlez nici transformarea mea.
Scuze...
Urăsc coioţii.
Mereu ai impresia că sfâşie un animăluţ neajutorat.
Încă funcţionează.
Dă-mi lanterna !
Cred că am găsit-o.
De ce n-au mutat-o ? Nu este o probă ?
Probabil că era prea mare efortul ca s-o tracteze.
Uite !
Vezi ?
Ghearele de animale ar fi mai apropiate, mult mai apropiate.
Atunci, a fost un vârcolac.
Tata avea dreptate.
Ce este ?
Mi-e foame !
Cred că am avut un mic atac de cord.
Stiles !
Spune-mi că vezi şi tu...
Văd.
Aşteaptă, Scott !
Malia !
Derek, sună-mă !
Derek, am nevoie de ajutor Sună-mă imediat !
De ce mă priveşti ca şi cum ar fi vina mea ?
Pentru că e vina ta.
Probabil că ai dreptate.
Subtitrare: Retail