Din episoadele anterioare...
Kira, ai uitat informaţiile făcute pentru băiatul pe care îl placi.
Nu plecăm fără el.
Cineva nu vrea deloc să ne băgăm mâinile aici.
O să avem nevoie de mai mult ajutor
Lydia are un fel de talent.
Sunt medium.
Ai deschis o uşă. O să-i atragă aici ca un far.
Adu-l prin spate ! Şi păstrează liniştea.
Să nu afle nimeni în afară de cei care trebuie să ştie neapărat.
Începe...
Nu intră !
E singurul spital care o să-l primească.
La Regional ?
O să te surprindă cât de repede se ocupă locurile
când un asemenea tip are nevoie de operaţie.
- Ni l-au aruncat nouă ? - Da.
Dacă cei de la Regional nu vor să-l opereze...
Cineva trebuie s-o facă.
E nevoie de cineva pentru discuţia preoperatorie.
Cine o face de obicei ?
Eu.
Mişcă-ţi fundul încoace imediat ! Avem ceva de făcut.
Sunt deja în pat.
Nu suntem cam mari pentru aşa ceva ?
O facem pentru instructor.
Credeam că i-o facem instructorului.
În fine... Ştii că are nevoie de asta.
Pentru aşa ceva trăieşte. Îi place.
Dar e miezul nopţii.
12:15, de fapt.
Adică a trecut de miezul nopţii şi este Noaptea/Ziua Farselor.
Şi, coincidenţa perfectă, e ziua instructorului.
Dacă nu cobori în cinci secunde, te distrug.
Ai înţeles ? Cinci, patru, trei, doi...
- Unu ! - Te urăsc.
Nu uita de ce este în stare tipul ăsta.
E fost inginer electrician
şi a urcat într-un autobuz de şcoală cu o bombă cu şrapnel.
Patru elevi au murit şi al cincilea a rămas fără picioare.
Sunt curioasă, psihiatrii lui au făcut progrese ?
Spune acelaşi lucru aproape în fiecare zi.
Zice că o s-o facă din nou,
iar data viitoare o s-o facă aşa cum trebuie.
Dle Barrow, înţelegeţi că s-a format o cicatrice
în jurul unei bucăţi de şrapnel rămase de la o rană mai veche,
care acum vă blochează funcţiile vitale ?
Da.
Înţelegeţi că mâine-dimineaţă trebuie să facem anestezie totală,
ca să îndepărtăm obstrucţia ?
Mai fac farse copiii în noaptea dinaintea Halloweenului ?
Adică în Noaptea Farselor ?
Acolo de unde vin
îi spunem Noaptea Iadului.
Da, înţeleg.
Aveţi alergie
la vreun medicament ?
Nu.
Luaţi alte medicamente în afară de cele enumerate aici ?
Temazepam, divalproex...
Iau ce îmi dau ei.
Trebuie să-i ascult inima.
Inspiraţi !
Expiraţi !
Inspiraţi !
De ce nu pui întrebarea pe care ţi-o doreşti ?
De ce aţi făcut-o ?
Le-am văzut ochii.
Ochii lor străluceau.
I-am văzut. Le-am văzut ochii !
Ochii lor străluceau !
V-aţi întors la şcoală ?
Nu, am venit să vorbim.
V-aţi schimbat ritmul.
De obicei, loviţi, mutilaţi şi omorâţi.
Tu ai nevoie de o haită, noi avem nevoie de un alfa.
Da, sub nicio formă. Dar e amuzant.
Ai venit după ajutor, şi te-am ajutat.
L-ai lovit în faţă până l-ai umplut de sânge.
Asta nu înseamnă să ajuţi. Mi se pare nociv.
De ce aş accepta ?
Creştem forţa. Te-am face mai puternic.
N-ai motive să refuzi.
Am unul în minte.
I-aţi ţinut ghearele lui Derek în timp ce Kali l-a străpuns pe Boyd.
Acum, de ce nu-i străpungem şi noi pe ei ?
Vrei să încerci ?
Scuze, dar ei n-au încredere în voi.
Nici eu.
Şi acum ?
Nu. În niciun caz.
N-am terminat.
- Şi nici nu avem nevoie. - Şi dacă eu vreau ?
Chiar vrei să te întorci la liceu ?
Are legătură cu Lydia ?
Poate îl facem pe Scott să se răzgândească.
Acum nu mai suntem beta, suntem omega.
Suntem daţi dracului...
Când toţi cei cu care ne-am pus o să afle că nu mai avem o haită,
ce crezi că o să se întâmple ?
De unii singuri suntem morţi.
E mai bine aşa decât să ne întoarcem la liceu.
Eu n-o fac.
În niciun caz.
Ce este ?
- Nu fac matematică. - Fac eu pentru tine.
Faţa mea !
Bravo pentru decizie ! O decizie de alfa bună.
- Sper. - Ştii sigur.
La ce te uiţi ?
- Eu ? - Tu.
Te uiţi la ea ?
Ea ? Care ea ?
Kira. O placi ?
Nu. Adică...
Da, e în regulă. E nouă.
Invit-o în oraş.
- Acum ? - Da, acum.
- Chiar acum ? - Da.
Scott, cred că încă nu-ţi dai seama.
Eşti un alfa,
cel mai mare prădător, toţi te vor.
Eşti fata apetisantă pe care o vor toţi băieţii.
Fata apetisantă ?
Eşti cea mai apetisantă fată.
Cum ?
- Sunt fata apetisantă. - Da, eşti.
Bau !
Asta-i tot ce aţi găsit ?
Atât ?
Nemernicilor !
Noaptea Farselor, Noaptea Diavolului...
Nu-mi pasă cum îi spuneţi. Afurisiţilor, sunteţi diabolici !
Vi se pare amuzant să-mi arunce cu ouă în casă la fiecare Halloween ?
Casa este castelul omului.
A mea este o afurisită de omletă.
Asta ? O facem iar ?
Nu cred.
"La mulţi ani ! Cu dragoste, Greenberg"
- Ce faci ? - E o muscă.
S-a mai gândit cineva că ar trebui să fac o greşeală mică
şi să-l las pe nenorocitul ăsta să sângereze pe masă ?
O mică glumă de chirurg, Melissa. Linişteşte-te !
Pensă, te rog !
Aspirare !
Să vedem ce avem aici...
Ăsta...nu este un şrapnel.
Bisturiul de 10 !
Bisturiul de 10, te rog ! Ce este ? Nu ai bisturiul de 10 ?
Doctore, cred că ar trebui să vezi.
Să vezi neapărat.
La o parte !
Barrow a plecat.
O să fie în regulă. Rămâi cu mine !
- N-ai anestezic ? - Ba da.
Măcar îmi spui pentru ce mi-am riscat viaţa şi degetul ?
Îţi arăt.
După incendiu, atât a mai rămas din ea.
Talia...Nu ştiu dacă este emoţionant sau morbid.
Întrebarea este ce ai de gând să faci cu ele.
Trebuie s-o întreb ceva.
Din ce am auzit, asta e singura posibilitate.
Cred că glumeşti.
De ce crezi că ţi-am cusut degetul ?
Dle şerif...
Muştele astea moarte au ieşit din Barrow, din tumoarea lui.
E posibil ?
Larvele pot fi din corp. Se numeşte miază.
Dar din stomac ? Nu e posibil. Şi mai e ceva...
Aseară mi-a spus de ce i-a omorât pe adolescenţi.
Ştiu, am citit raportul. Ochi strălucitori.
Ştim câţiva puşti care corespund descrierii.
Fiţi atenţi ! Ambulanţa furată a fost văzută.
Intersecţia dintre Truman şi Spaulding.
La trei străzi de şcoală.
Să mergem !
Nu !
Nu prea cred.
Nu se poate să te întorci după două săptămâni fără niciun semn,
cu zâmbetul tău drăguţ, cu ochii negri, cu fruntea încruntată, cu muşchii...
Şi să ne rupem ca din senin hainele în biroul instructorului.
Imposibil. N-o să se întâmple.
- Biroul de consiliere ? - Bine.
Stai puţin... Acel William Barrow ?
Cel cu bomba cu şrapnel a fost văzut în apropiere ?
Mai mult decât în apropiere.
Cum coborâm la subsol ? Trebuie să ştiu fiecare intrare.
Să nu intre şi să nu iasă nimeni din şcoală !
Tată, ce se întâmplă ?
Barrow i-a urmărit pe puştii cu ochi strălucitori ?
Exact aşa a spus ?
Da. Şi nimeni nu ştie cum s-a trezit din anestezie.
Când l-au deschis, au găsit o tumoare cu muşte vii.
În altă împrejurare, ar fi fost uluitor.
Muşte...ai spus ?
Lydia !
Toată ziua am auzit sunetul ăsta. E...
...un bâzâit.
Cum fac muştele ?
Exact cum fac muştele.
Nu înţeleg de ce stai aici, cu mine, în loc să stai la cantină, cu alţi puşti.
Poate că vreau să-ţi ţin companie.
Ar trebui să te simţi stânjenită că eşti văzută cu mine,
nu să-mi ţii companie.
Kira !
Probabil că, până acum, ţi-ai făcut câţiva prieteni.
Nu ştiu ce-i cu mine. Acasă aveam mulţi prieteni.
Dar aici, de câte ori deschid gura, sunt incoerentă ca un cretin.
Încearcă din nou, dă greş din nou. Dă greş mai bine.
Îmi citezi din Samuel Beckett ?
Credeam că este Yoda.
O să-i atragi atenţia cuiva.
Eşti o fată frumoasă. Cum să nu le atragi atenţia ?!
Singurul care a părut interesat de mine a fost un coiot turbat.
- Ai putea ieşi cu un coiot. - Nu vreau să ies cu nimeni.
N-am nevoie de un iubit.
Vreau să-mi fac câţiva prieteni.
Unde naiba ai fost ?
Poliţia pleacă.
- De ce pleacă ? - Poliţia ?
Probabil că au cercetat clădirea şi zona şi nu l-au găsit aici.
- Cine ? Despre cine... - Trebuie să fie aici !
Sunetul, bâzâitul pe care îl tot aud...
Se aude mai tare.
Cât de tare ?
Tată !
Nu se poate să plecaţi.
Avem un martor care l-a văzut pe Barrow lângă gară.
Hai, Stilinski !
Tată, te rog... Lydia spunea că e încă aici.
- L-a văzut ? - Nu chiar.
Nu l-a văzut, dar are o presimţire. O presimţire supranaturală.
- Lydia nu era pe tabla de şah. - Acum, este.
- Kanima ? - Banshee ?
- Doamne... - Ştiu cum sună.
Înseamnă că simte când cineva e aproape de moarte.
- Simte că sunt gata să te omor ? - Nu ştiu.
Nu spun că nu cred,
dar acum merg pe mâna martorului, nu a unei banshee.
Lăsăm câţiva agenţi aici. Şcoala e închisă până la ora 15:00.
Nimeni nu intră, nimeni nu iese.
E cea mai bună ofertă pe care o am.
E cea mai bună ofertă pe care pot să ţi-o dau.
Mă laşi aici, nu este... E cea mai rea.
Îl ai ?
Promite-mi că o să ai grijă.
L-am privit direct în ochi. A fost înfiorător.
Bine, mamă, promit.
Lydia crede că e încă aici, deşi poliţia a căutat prin toată şcoala.
Dar lor le lipsea ceva...
Simţul nostru olfactiv.
Bestiarul are o mie de pagini.
O să aflu totul despre muştele care ies din corpul oamenilor.
Ar putea să dureze toată noaptea.
Ţine minte, în latina veche i se spunea "musca".
Am înţeles.
- De unde începem ? - De la etaj.
Să mergem !
Aşa o să fie de-acum ?
Avem încredere în ei ?
Dacă îi las să ajute nu înseamnă că am încredere în ei.
Nici eu n-am încredere în ei.
Şi nici nu-i plac.
De fapt, îi urăsc şi îmi doresc să moară.
Dacă Barrow e aici şi are un plan, e posibil să obţii ce vrei.
Ai găsit ceva ?
Serios ?
Scott şi Isaac sunt la subsol, nu-i aşa ?
Da, cu Ethan şi cu Aiden.
Planul e să ne vedem la mijloc, în sala cazanelor.
Toţi vârcolacii...
Cei cu ochi strălucitori sunt la subsol, în sala cazanelor ?
Un inginer ar putea folosi sala cazanelor
ca să arunce şcoala în aer.
Trebuie să-i scoatem de acolo.
- Să-i scoatem pe toţi. - Cum ?
Să porneşti alarma de incendiu în Noaptea Farselor e una,
dar s-o faci când în apropiere a fost văzut un ucigaş în masă e o nebunie !
Dacă eram cu patru ani mai tânăr, îţi dădeam un pumn.
Cum ? Dle instructor, nu e logic.
Pentru mine este.
Acolo !
- N-am găsit nimic. - Niciun miros.
E ora 15:00, şcoala s-a terminat.
Dacă era o bombă, n-ar fi declanşat-o deja ?
Înseamnă că toţi sunt în siguranţă ?
Nu ştiu.
Chiar...nu ştiu.
Cât de tare ai dat volumul ?
Hai ! Ieşi de-aici !
Asemenea ritualuri au ceva periculos.
Nu mă dau în vânt după ele.
Doar dacă îmi sunt de folos...
- Ce vrei ? - Să le păstrez.
Valoare sentimentală...
Era mama ta, iar mie îmi era soră.
Ce este ? Nu mi se permite puţină sensibilitate ?
- Prea mult. - Nu, stai !
Kira !
Pregăteşte-te pentru masă !
Şi îmbracă-te frumos.
De ce să mă îmbrac frumos ?
Am un invitat la cină, în semn de mulţumire
că nu mi-a lăsat fiica să ajungă hrana unui coiot.
Scott, fiind californian,
sunt sigur că ai mâncat la câteva restaurante japoneze excelente,
dar trebuie să-ţi spun
că soţul meu e un bucătar desăvârşit.
Avem hamachi, uni,
ikura şi hirame.
N-ai mai mâncat sushi, nu-i aşa ?
- Totul e crud ? - Nu şi orezul.
Trebuia să facem lasagna astă-seară.
Am încercat să-l impresionez, n-am vrut să scot...
- Ştiţi ceva, fac lasagna. - Nu, e în regulă.
Pot să încerc orice. Serios...
Încearcă să-l ţii ca pe un creion.
Celălalt stă dedesubt, aşa...
Şi îl mişti pe cel de deasupra.
Mulţumesc.
Sushi ?
De ce sforile au culori diferite ?
Arată etapa anchetei.
Verde înseamnă "rezolvat",
galben, "urmează să fie stabilit", albastrul este frumos.
- Roşul ce înseamnă ? - "Nerezolvat".
- Ai doar roşu pe tablă. - Da, ştiu. Mulţumesc.
Ai fost pedepsit pentru că ai pornit alarma ?
Da, toată săptămâna asta.
Dar nu-i nimic. Eram pe o pistă.
Deşi n-am găsit nicio dovadă că Barrow era acolo ?
Lydia...
Ai avut dreptate de fiecare dată când s-a întâmplat ceva de genul ăsta.
Să nu începi să te îndoieşti de tine.
Nici miros, nici bombă.
Şi ţi-am făcut necazuri.
Barrow era acolo, nu ?
Ştiai, simţeai...
Dacă ai vrea, m-aş întoarce chiar acum la şcoală,
să caut toată noaptea şi să dovedesc.
Ridică-te !
Ridică-te imediat ! Mergem la şcoală.
- Aţi electrificat ferestrele ? - Da.
- Şi n-ai vrut să spui nimic ? - Nu.
Ce cauţi aici ?
M-am gândit că te-ar ajuta o pereche de ochi în plus.
- Ştii să citeşti în latină ? - Nu.
Dar pot să mă uit la imagini.
Nu e culoarea mea preferată.
O să fie o durere atroce.
Fă-o !
O s-o fac, dar voiam să ştii
că toţi avem răzbunări meschine.
V-aţi mutat aici din New York ?
Am rude aici de mai multe generaţii.
Yukimura e un nume japonez, nu-i aşa ?
Da, dar eu sunt coreean.
Când ne-am căsătorit, am preluat numele ei.
Era singurul membru al familiei rămas în viaţă.
N-aţi vrut ambele nume ?
Ne-am căsătorit în Japonia,
unde legea spune că un cuplu trebuie să aibă acelaşi nume.
Să facă parte din aceeaşi "koseki".
Genealogia soţiei mele e unică.
- Voiam s-o discut la oră. - Te rog să n-o faci !
Kira, ar trebui să fii mândră de moştenirea ta.
A fost o mare onoare să intru în familia mamei tale.
Scott, ce s-a întâmplat cu wasabiul tău ?
Credeam că e guacamole.
Ce căutăm ?
- Trebuia să fie încuiată. - Ştiu.
- Mai observi ceva ? - Miroase a substanţe chimice.
N-ar fi putut să-i simtă mirosul.
A fost aici,
şi-a făcut o mică operaţie, ai avut dreptate.
Şi de ce am o senzaţie neplăcută ?
Probabil, pentru că a fost aici ca să omoare pe cineva.
- Pe cine ? - Trebuie să aflăm.
Am putea să ne răspândim, să căutăm orice...
Lydia, ce sunt ?
Numere atomice.
E o formulă ?
Nu chiar.
19 e pentru potasiu, 53, pentru iod, 88, pentru radiu.
Primele două formează iodură de potasiu.
Potasiul este "K" ?
De la "kalium", numele ştiinţific neolatin.
Şi pentru radiu ?
"Ra".
Kira.
Da, mamă, am mâncat sushi.
Nu ştiam că poţi să foloseşti beţişoarele.
Mamă, pot să te întreb ceva ?
Da.
De ce nu...
Cum de n-ai revenit la numele "Delgado" ?
Adică de ce am păstrat numele tatălui tău ?
Pentru că e şi numele tău, scumpule.
Trebuie să plec. Te iubesc.
Slavă Domnului ! N-am nimic cu sushiul.
Probabil că trebuia să începem cu rulouri californiene.
Ai găsit ceva ?
Există o referinţă despre muştele care le pot transmite mesaje morţilor.
Tu ?
Doar Belzebut, împăratul muştelor.
- Serios ? - Ce este ?
- Încercai să mă săruţi. - Ba nu.
Atunci, ce încercai ? Să mă loveşti cu capul ?
Poate că încercam să te sărut.
Ţi-ai pierdut definitiv minţile ?
Chiar crezi că aş vrea să te sărut ? Sau pe oricare vârcolac...
Crede-mă,
niciodată nu te-aş săruta.
Niciodată.
Bine, nici eu n-o să te sărut.
Allison ! Poţi să vii în biroul meu ?
Unde îmi ţin armele...
Alt vârcolac ?
Ai văzut-o ? Ce ai întrebat-o ?
A zis ceva despre mine ?
Nu arată bine.
Mulţumesc pentru masă.
Pentru sushi sau pentru pizza ?
Pizza a fost bună.
Pari un tip de treabă.
Şi nu doar pentru că n-ai lăsat coiotul să mă mănânce.
Am făcut şi altceva ?
Da. Ţi-ai amintit numele meu.
Scott !
- Barrow a luat-o pe Kira ! - Ştim. Pe ea o urmărea.
Nimic. Doar chestii despre muşte şi despre morţi. Nimic altceva.
Mulţumesc.
Trebuie să găsim o soluţie. O s-o omoare.
Ştiam că era acolo.
- De unde ştiam ? - Ai auzit muştele.
Acum ce auzi ?
Nimic.
Simt că pot, dar nu ştiu ce să fac.
Parcă îmi stă pe vârful limbii, dar nu ştiu cum s-o spun.
Jur, mă face să ţip !
Atunci, ţipă.
Lydia, ţipă !
Nu sunt muşte.
Este electricitate.
Barrow a fost inginer electrician. A lucrat la o centrală electrică.
La care centrală ?
Ce faci ?
Acum ?
Te fotografiez.
O dovadă
a timpului petrecut împreună,
o dovadă pentru toţi cei care nu credeau.
Gata, ai făcut fotografia. Acum îmi dai drumul ?
Ai văzut filmul "Oraşul celor blestemaţi" ?
Originalul, nu versiunea nouă. Cui îi pasă de versiunile de doi bani ?
Mă refer la capodopera alb-negru din 1960.
E despre un grup de copii blonzi,
copii frumoşi,
care îşi pot face ochii să strălucească.
Şi fac lucruri îngrozitoare.
Textul de pe afiş era:
"Feriţi-vă de privirea care va paraliza voinţa lumii !"
Le-am spus tuturor că am văzut copii cu ochi strălucitori,
dar nu m-au crezut.
Am încercat să-i conving să facă ceva,
dar nu se clintesc, nu se mişcă.
Parcă ar fi paralizaţi...
O să-i scot din paralizie, o să-i fac să se mişte, o să-i...
O să-i însufleţesc.
Stai aici ! Aşteaptă-i pe poliţişti.
Eu ? De ce ?
Am o singură bâtă.
Scott !
Nu ! Fereşte-te !
Nu !
Ea nu...Nu pe ea o vrei.
Opreşte-te !
Isaac !
Isaac, deschide uşa !
Isaac, deschide !
Subtitrare: Retail