M-am născut conte de Britania,
Adevăratul moştenitor al ţinuturilor Nortumbriei de Bebbanburg..
Aveam 12 ani când am plecat prima dată la război.
Mi-am văzut tatăl ucis.
Răpit de invadatori, împreună cu o fată saxonă, Brida,
mai întâi, am devenit sclav, apoi, fiu al contelui Ragnar.
Soarta m-a transformat în danez,
m-a făcut frate cu tânărul Ragnar iar Brida mi-a devenit iubită.
Apoi soarta mi-a adus trădarea.
Trageţi!
Vorbele mincinoase s-au răspândit, spunând că eu l-aş fi ucis pe Ragnar,
aşa că, împreună cu comoara lui, am fugit spre sud...
spre Wessex, spre Beocca,
şi spre fratele regelui, Alfred.
Văzut de danezi ca un saxon şi de saxoni ca un danez,
cuvântul meu nu avea însemnătate.
Dar eu sunt Uhtred, fiul lui Uhtred,
iar destinul este totul.
Ultimul Regat Sezonul 1 Episodul 3
Faceţi loc. Trece regele.
Trebuie să vă vorbesc, Lord. Toporul a tăiat adânc.
Niciun rege n-ar supravieţui unei asemenea răni.
Ne vom ruga şi vom vedea.
WINTANCEASTER
WINCHESTER
REGATUL WESSEX
iertare, Lord.
E tot ce am putut face înainte să vorbesc cu Alfred.
Ţi-am adus mâncare şi bere, şi mai important, veşti bune.
- Alfred e mort? - Din contră.
Trăieşte şi este victorios.
I-am înfrânt pe danezi.
- De ce-ar fi o veste bună? - Alfred ţi-a urmat sfatul.
- Îi împărtăşeşti gloria. - Gloria?
Atunci de ce e întemniţat şi lăsat să-şi facă nevoile prin colţuri?
Asta numeşti tu glorie?
Nu poate să tacă o clipă?
Nu, nu poate! Şi nici n-o va face!
- Păstrează-ţi mâncarea! - Doar Alfred...
- Nu voi manca sau bea. - Doar Alfred poate ordona eliberarea!
Voi vorbi cu el!
Ar trebui să-ţi petreci timpul, fata, reflectând la comportamentul tău.
Voi folosi acest timp ca să te blestem.
Fă-o, atunci.
Alfred mi-a refuzat ajutorul.
Nu i-l voi oferi încă o dată, dacă nu-l imploră.
Uneori mă întreb dacă încăpăţânarea ta
nu este pur şi simplu nerozie.
Va trimite după tine după ce-şi va curăţa
noroiul şi sângele de pe platoşă.
Îi vom mulţumi lui Odin pentru eliberarea noastră.
Aşa să faci.
Suntem danezi!
Fii respectuoasă!
Mai fă asta o dată şi te-oi spinteca de la pulă până la gât.
Eşti un erou de Wessex.
Felicitări.
Suntem în viaţă.
Ce este?
Abia aşteptam să te văd.
Mi s-a spus că eşti în siguranţă, dar voiam dovezi.
Uite-mă.
Lasă-ne. Soţia mea mă va ajuta.
Lord.
E privilegiul meu.
Mă voi asigura că este reparată bine.
Aş fi pierdută fără tine.
Ce stângace sunt.
Cine bate?
Lord.
My Lady, iertaţi-mă.
Speram la un moment să discutăm despre contele Uthred.
Tată, iartă-mă,
dar domnul meu are nevoie de odihnă.
Aşa este.
Şi tu la fel.
Iertaţi-mă.
Aethelwold,
ai fost pe deal? Nu te-am văzut.
Am fost ţinut în siguranţă cu preoţii.
Vor mai fi şi alte bătălii. Multe altele.
Unul câte unul vom cădea, până ce vom fi toţi morţi.
- Crezi că ar trebui să capitulăm? - Niciodată.
Niciodată.
Dar nu sunt împotriva compromisului.
Oricât de mult l-aş iubi pe Dumnezeu,
nu mă grăbesc să ajung în Ceruri.
Nu cred că nişte genunchi îndoiţi
va schimba setea de sânge a toporului păgân.
Ar trebui să ne rugăm pentru moştenitorul regelui,
Coroana este a mea, dreptul meu din naştere.
Nu eşti de acord?
Argumentul împotriva ta va fi că eşti foarte tânăr.
- Sunt moştenitorul tatălui meu. - Da, eşti moştenitorul lui,
dar tatăl tău este foarte ataşat şi de Alfred.
Fiul lui are întâietate.
Atunci, poate că ar trebui să vorbeşti direct cu regele.
Mă gândesc, stapane,
că dacă, pe patul de moarte tatăl tău te-ar numi ca succesor,
Consiliului i-ar fi greu să hotărască împotriva lui.
Cred că tatăl tău ar fi fericit să-ţi şoptească asta la ureche,
fie că este conştient sau nu.
Sfatul tău nu va fi uitat, tinere Odda.
Mulţumesc, Lord.
Guthrum. Ai intrat în luptă fără mine.
De ce?
Nu asta era intenţia.
Aşa să fie?
Atunci, cum s-a întâmplat?
- Să vorbim înăuntru. - Vom vorbi aici.
Au mărşăluit mai devreme decât ne aşteptăm
şi s-au poziţionat bine pe deal.
- Nu se va mai întâmpla. - Nu, nu se va mai întâmpla,
pentru că ai pierdut jumătate din oameni.
Le-am ucis regele, pe Aethelred.
- L-ai văzut căzând? - Da, l-am văzut căzând.
A încasat un topor. E mort.
Nu am fost înfrânţi.
Vrei să devii rege de Wessex. Voi permite asta.
Dar unde-i plata mea, argintul, grânele?
Mi-au fost promise, dar acum sunt pierdute.
Sunt încă acolo.
- Danezii nu pierd. - Eu nu pierd.
Le-ai dat speranţă, Guthrum, asta-i mai rău.
Fără regele lor, nu există speranţă.
Dacă i-ar fi învins pe danezi,
lucru de care mă îndoiesc, de ce nu sărbătoresc?
Preotul nu minte.
În ciuda faptului că este preot.
De ce sunt atât de diferit?
- De nefericiţi? - E voinţa Domnului.
Nu voi deveni o femeie saxonă.
Nu voi spăla, nu voi lucra pământul până crăp şi nici nu voi găti.
- Nu se va ajunge la asta. - N-ar fi viaţa mea.
Alfred ne poate ajuta. O să ne folosim de el.
Pentru adăpost, apoi pentru bunăstare.
- El te-a folosit. - Iar acum, mi-e dator.
Bună dimineaţa.
Mulţumirile mele pentru aseară.
Deschide uşa. Doresc să-l văd pe tatăl meu.
Deschide uşa, sau îţi voi folosi boaşele pentru praştie.
Aethelwold.
Am venit să mă rog pentru tatăl meu, regele,
să fiu la căpătâiul lui.
Regele a murit.
De ce n-am fost chemat? Trebuia să fiu lângă el.
- N-ai fost de găsit. - Dormeam în odaia mea.
Înainte să moară, regele m-a numit moştenitor la tron.
Asta mi-a spus.
Ăsta-i adevărul.
Ultima lui dorinţă.
Ultima poruncă.
Aţi face bine să repetaţi asta.
Voi informa Consiliul despre cererea ta.
- Aşa ar trebui. - Deşi, toţi cei de aici şi nu numai,
au auzit că tatăl tău i-a lăsat coroana lui Alfred.
Cred că delira.
Cu ce ocazie?
Sunt fiul regelui.
Fă-ţi datoria.
- Lord. - Ah, Uhtred,
acceptă-mi scuzele pentru întârzierea eliberării tale.
Am avut alte probleme de care m-am ocupat.
Bere, Părinte?
Puţină şi pentru oaspeţii noştri.
- Se pare că ai spus adevărul. - Am spus.
Deşi îmi dau seama că victoria noastră e temporară,
îţi sunt îndatorat. Wessex îţi este îndatorat.
- Scuzele mele sunt îndeajuns? - Nu sunt, Lord.
Ce vrea Uhtred să spună este că scuzele nu sunt necesare.
Îmi doresc să fiu văzut că şi conte, pentru că sunt conte.
În Northumbria. Aici suntem în Wessex.
Suntem în Britania.
Un singur regat, ai spus.
Nu ai deloc pământuri.
Atunci asta e ceea ce vreau. Asta e ceea ce merit, pământ.
Te-am adus aici pentru a-ţi transmite mulţumirile mele,
dar vom mai vorbi despre asta, cândva.
Acum am alte treburi mai importante de care trebuie să mă ocup.
Ţi-am dat victoria, Lord.
- Ce-i mai important de atât? - Regele a murit.
- De când? - Mai înainte l-am părăsit.
Primul mea hotărâre ca şi rege, va fi să ofer danezilor pace.
Vor crede că eşti molâu,
Lord.
Atunci, trebuie să-i conving de contrariul.
Fato, adu-mi nişte fructe în odaia mea, câteva mere tăiate şi lapte.
Odihniţi-vă, spălaţi-vă, macaţi bine. V-aţi câştigat dreptul.
Ce tot faci?
Nu-i vorbeşti viitorului rege la modul ăsta.
Nu e Lordul meu şi nu va fi nici regele meu.
Ascultă-mă bine, Uhtred.
Alfred este omul pe care să-l urmezi.
El este calea ta spre Bebbanburg, ca şi Lord şi conducător.
Calea lui Uhtred este treaba lui,
nu a unui preot.
Iartă-mă, Doamne.
Trebuie să plec,
să mă rog pentru tărie şi pentru ştergerea
acestor gânduri necurate care-mi umplu mintea.
Vrei pământ în Wessex?
E calea mea spre Bebbanburg.
Orice argint găsit la Alfred, va fi luat de către danezi.
Împreună cu viaţa ta. Nu pot fi înfrânţi.
De ce faci asta? - Am spus, bogăţie.
Iartă-mă, Lord.
Trebuie să-i duc ceva Lordului Alfred.
- Laptele e pentru Alfred? - Da.
Să n-aud un cuvânt.
Du-te.
Lord Aethelwold,
bărbatul copil, care se vrea investit rege.
Din respect pentru răposatul rege,
Alfred doreşte să nu-ţi fie atins niciun fir de păr din capul tău pocit.
Dar nu-ţi va tolera insolenţele şi minciunile.
Fiul tău face parte din aşa-zisa mea insolenţă.
Linişte!
Nu-i implica pe alţii în conspiraţiile tale.
Capul meu nu e pocit.
Vei fi trimis la Hampton, la o mănăstire
ca să fii educat. Va fi un proces foarte lung.
Sunt fiul regelui!
Wessex nu-şi permite diviziune.
Şi nici divagaţiile unui copil idiot, nobil sau de alt soi.
Ocupă-te de asta.
- Pot să-l fac mai docil, Lord? - Aş vrea să poţi.
Nu. Nu, nu, nu, nu, nu!
Intră.
Lord, m-ai chemat.
Aşa este, aşa este.
Vei duce un mesaj lui Guthrum, la danezi.
Îi vei invita la negocieri, în câteva zile,
dar în condiţiile lor.
În cazul în care aveţi nevoie de un mesager,
stăpîne, sunt o mulţime în palat.
Acesta nu este mesagerul de care am nevoie,
acesta este un reprezentant.
Vei vorbi pentru mine.
Odda, va vorbi ca mine.
Nimic nu poate fi scris pentru danezi.
Scrisorile mele ar fi lipsite de sens,
prin urmare, cuvintele rostite
trebuie să fie cuvintele mele,
şi ţi le încredinţez ţie.
Atunci, voi fi bucuros să fiu reprezentantul tău, Lord.
Mulţumesc.
Te ofensez dacă te privesc?
Nu, Lord, niciodată.
Te voi apăra cu preţul vieţii mele.
Reprezinţi tot ceea ce este preţios.
Eşti Wessex, Britania,
întotdeauna preţuită, niciodată profanată.
Doar să fii iubită. Viguros.
- Cine e? - Lord.
Conştiinţa mea.
Lord, vrei să te rogi cu mine, poate pentru moartea regelui?
Da, Părinte. Mulţumirile mele.
Iartă-mă, Lord,
laptele s-a acrit.
M-am săturat de lapte şi mere. Am nevoie de carne.
Dar domnia ta posteşte.
Domnia mea are nevoie de hrană.
Domnia mea nu e un sfânt, şi nu va fi niciodată.
Am supravieţuit luptei. Am nevoie de carne.
Ne vom ruga împreună, pentru putere.
De ce trebuie să fie un păcat?
Deja este o povară.
Se pare că nu veste vorba de ce vreau să fac,
este vorba despre ce trebuie să fac.
Roagă-l pe Dumnezeu să-mi dea tărie
să port coroana la fel cum ai purtat-o şi tu.
Părinte Beocca.
- Un moment. - Da, Lord?
Uhtred ne-ar putea fi de folos.
Sunt mulţumit că asta gândeşti, Lord.
Această Brida, ce este pentru el?
- Aş spune că un obstacol. - Soţie?
- Nu, nu, niciodată, nu. - Este nărăvaşă.
Este diavolul de pe umărul lui, mă tem.
Dar îi pasă de ea.
Da, aşa este.
Vom vedea.
- Mulţumesc. - Lord.
Aduc un mesaj.
- De la regele Alfred. - Cine e regele Alfred?
Alfred, regele Wessex-ului.
Îl invită pe contele Guthrum să negocieze pacea.
Tu eşti Guthrum?
Coboară de pe cal, băiete.
Coboară de pe cal şi uităte la mine.
Ce frumuseţe.
Spune-i regelui ăstuia... cum ziceai că-l cheamă?
Alfred.
Spune-i regelui Alfred, că Guthrum îi acceptă invitaţia,
că îl voi vedea şi voi veni să mă întâlnesc cu el.
Îi voi transmite mesajul, Lord.
Calul este acum al meu.
Uhtred, Alfred doreşte să-ţi găsească o întrebuinţare
dar Brida este... nu este de ajutor.
Poate poţi s-o ţii departe de el.
Alfred ştie că sunt de folos,
- Uhtred... - Şi i-am dovedit.
Acum, trebuie să demonstreze că şi el îmi este de folos.
- Va fi rege. - Şi îl poţi sluji.
Sunt aici să mă slujesc pe mine.
Alfred nu înseamnă pentru mine decât calea
de-a lua înapoi ce este de drept al meu,
pământul meu, averea mea şi titlul meu.
Îi voi fi trebuincios, dar şi el îmi va fi mie.
Nu-l crede naiv. Va vedea direct prin tine.
Va vedea ce îi voi permite să vadă.
Uite, Uhtred, chiar acum eşti un razboinic, nu un înţelept.
Deşi, în timp, aceasta va veni.
Eşti la fel ca tatăl tău, şi el le-a avut pe amândouă.
Sunteţi preotul lui Alfred acum, Beocca.
Cauţi companie, fato?
Prefer compania zeilor în detrimentul proştilor.
Poate altă dată?
- Bună dimineaţa, Uhtred. - Bună dimineaţa, Lord.
- E o armură frumoasă. - Aşa este.
Şi este a ta, armura de luptă a unui războinic saxon. Un dar.
În schimbul a ce?
Întotdeauna există un preţ.
Pe care l-ai plătit integral
cu victoria noastră de pe deal.
Tinere Odda, i-ai oferit scuzele tale lui Uhtred?
Scuzele mele sincere. Ai spus adevărul.
O mică plecăciune, poate?
Poţi pleca acum.
Un rege bun se bazează pe un sfat bun, Uhtred.
De exemplu, nepotul meu, Aethelwold, fiul regelui,
este tânăr, dar se vede moştenitorul de drept.
Ce să fac cu el?
Ar trebui să-l ucizi, Lord.
La fel cum m-ar ucide şi unchiul meu, Aelfric.
- Iertarea lui arată slăbiciune. - Eşti insolent.
Am să-i permit.
Vorbeşte păgânul din el.
Gândeşti ca un danez, Uhtred.
Dacă îl ucid pe Aethelwold,
voi recunoaşte că are tot dreptul să ceară tronul,
ceea ce nu-i adevărat. Aşa gândesc eu.
Dar a avea o minte păgână în cadrul Consiliului, va fi de ajutor.
De ce se tem mai mult danezii?
Sunt războinici. Trăiesc pentru luptă.
Dar când sunt înfrânţi, cum a fost pe deal, ce se întâmplă?
În luptă, preferă mai degrabă să se
retragă decât să piardă mai mulţi oameni,
Aşa că, dacă se tem de ceva,
este teama de-a pierde mai mulţi oameni.
Le place să lupte dar nu le place să piardă?
Cu greu are sens.
Se pare că Odda nu preţuieşte sfatul tău.
- Nu-l preţuiesc. - Nu-mi pasă.
M-am gândit la cererea ta de-a fi recunoscut drept conte.
- Ceea ce e o prostie. - Sunt conte.
Cu nici măcar o capră pe numele tău,
nemaivorbind de pământul pe care să-l pască.
- Sunt conte din naştere. - N-ai vrea să iei în considerare
să devii conte prin căsătorie?
Cunosc o partidă care ţi-ar aduce şi pământ şi titlu.
N-am trebuinţă de o soţie.
- O femeie te ajută să te maturizezi. - Să îmbătrânesc.
Să-ţi consolidezi rădăcinile iar asta e ceea ce-ţi lipseşte.
Căsătoria ţi-ar arăta devotamentul pentru Wessex.
Am arătat devotament.
Tu singur ai spus că ţi-am adus victoria de pe deal.
Ai ajutat, Uhtred, dar victoria a
fost câştigată de oamenii din Wessex.
Cărora acum refuzi să li te alături refuzând căsătoria.
Pământ şi argint este tot ce-şi
doresc bărbaţii, iar eu nu sunt diferit.
Crede-mă, Lord, n-am trebuinţă de-o soţie.
- Sabia mea este a ta. - Cu un preţ.
Tot ce am avut mi-a fost luat.
Am nevoie de titlu. Trebuie să-mi refac averea.
Îmi oferi sabia ta sau mi-o vinzi?
Ca să devii conte, trebuie să deţii pământ,
asta-i legea. Însă, stai alături de mine
în timpul negocierilor ce vor urma, ajută-mă să-mi descifrez duşmanii,
iar în schimb
vom discuta pe viitor despre avere şi răsplată.
Ce-ai văzut?
- Ce ţi s-a arătat? - Ce-am văzut e treaba mea.
Nu mă simt bine.
Ţine.
Apă.
Oriunde ne-am găsi e soarta.
Lucrarea celor trei sfârleze,
care stau adânc în pământ sub noi şi care ne-au adus aici.
Ar trebui să plecăm.
Spre Cornwalum,
Wales, Irlanda...
- oriunde. - De ce?
Să scăpăm.
Să fim în siguranţă.
Am văzut corabia lui Ragnar.
- Trecutul. - Nu, vipera vântului.
Tânărul Ragnar?
Eram acolo, pe corabie. Am văzut.
Vreau să plec de aici.
Vino cu mine.
I-am făcut o promisiune lui Alfred.
Să particip la negocieri, să-l sfătuiesc.
Brida, nu mai avem unde merge.
Nu putem rămâne aici.
E un început.
Lasă-mă.
Nu putem cutreiera prin ţară fără să facem nimic.
Cum poţi avea încredere în el?
De unde ştii că nu te va da lui Guthrum
ca să ajungă la Ubba? Nu ştii nimic despre el.
Am încredere în părintele Beocca iar Beocca este preotul lui.
Am spus, "lasă-mă."
Nu erai pe corabie cu mine!
Du-te la Alfred iar eu voi privi cum te trădează.
Ce ştim despre acest Alfred?
E bolnăvicios,e slab.
Vrea să negocieze.
Se pare că nu este un războinic.
Dar te-a învins, Guthrum.
Deci, ce spun sorţii?
Negociere.
Argint.
Îi vom lua argintul.
Şi pământul.
- Şi dacă refuză? - Nu va refuza niciodată.
Vrea să trăiască şi vrea să fie numit rege.
Dumnezeul nostru din Ceruri,
îţi cerem să-i faci un serviciu devotatului tău servitor, Alfred.
Binecuvântează-l cu curaj, tărie şi înţelepciune.
Nu-l părăsi niciodată. Amin.
Permite-i gânduri curate şi sfinte
şi puterea de-aţi face lucrarea
pe acest pământ ca rege al nostru.
Permite-i această ungere lui Alfred pentru a-ţi face voinţa.
Eşti regele lui Dumnezeu, Alfred of Wessex.
- Vivat Rex Alfredus! - Vivat Rex Alfredus!
Nu-mi pot imagina viaţa fără tine.
Vivat Rex Alfredus.
El e Guthrum?
Da.
Poţi vedea un os în părul lui.
E coasta mamei sale.
Ce plăcut.
Iar ceilalţi?
El e Ubba. Uriaşul.
Căpetenia Ubba este cu el?
Ziceai că e în nord.
Acum e aici.
E bine.
Deci tu eşti Alfred,
- regele Wessex-ului? - Eu sunt.
- Tu eşti contele Guthrum? - Da.
Dacă vrei pace, trebuie să plăteşti.
Iar tu eşti contele Ubba.
- Bine-aţi venit. - Grăieşte.
În schimbul unei cantităţi de grâne, animale şi argint,
îţi propun ca tu şi corăbiile tale,
să vă întoarceţi în Londra şi să rămâneţi acolo.
De asemenea, îţi propun să te limitezi la Britania de Est,
Mercia şi Northumbria.
Wessex este provincie saxonă prin urmare, fără legături cu danezii.
Nu vom pleca din Wessex.
Abia am ajuns aici.
Atunci, veţi muri de foame.
Aveţi puţine alimente,
nu aveţi adăpost iar armata e slăbită.
Dacă ne crezi slăbiţi, de ce cauţi pacea?
Vorbeşte creştinul din mine.
Voinţa Dumnezeului meu.
- Nu vreau să aud de zei. - Dumnezeu. Este doar unul.
Ai vorbit de grâne,
cai, argint şi pământ.
N-am spus nimic de pământ.
Ce scriu acolo?
Ce vorbim.
- Fiecare cuvânt? - Da, fiecare cuvânt.
Atunci pot spune cur,
ţâţe, futut şi câcat?
Aici creăm istoria.
Oamenii vor citi asta pe viitor.
Oamenii vor citi despre acestei întâlniri.
Aştept să aud termenii predării tale.
Veţi fi plătiţi să vă întoarceţi în Londra.
Nu mai sunt alţi termeni şi nu va fi nicio predare.
Guthrum nu va părăsi Readingum.
Iar eu spun din nou că va muri de foame.
Vom face raiduri.
Vom ucide.
Şi veţi pierde mai mulţi oameni.
Asta îţi doreşti, conte Guthrum,
să-ţi pierzi oamenii?
Supravieţuitorii tăi războinici ar putea căuta un alt Lord.
M-ai chemat aici să mă insulţi?
Ofer pace şi ofer fapte.
Capul lui şi vei avea pace.
Al lui.
Uhtred Ragnarson.
Un trădător.
- N-ai nimic de spus? - Voi vorbi cu tânărul Ragnar.
Niciun alt danez nu are respectul meu.
Capul lui pentru pace.
Îl vrei pe Uhtred în schimbul păcii?
Nu argint, nu grâne, nu cai?
Vrem argint şi capul trădătorului.
Ăştia sunt termenii, iar tu, Alfred,
poţi rămâne rege,
dar noi vom cuceri toate fortăreţele saxone.
Dacă doreşti să ocupi fortăreţele, atunci, ia-le.
Câte ai ocupat până acum?
- Părinte, câte au cucerit până acum? - Niciuna, Lord.
Putem cuceri toate fortăreţele oricând!
Am cucerit toată Britania!
Putem face la fel şi cu Wessex.
Dă-mi voie să fiu mai clar.
Sunt pregătit să-mi scot sabia... suntem mai mulţi ca voi,
suntem periculoşi... Dar prefer să stabilim pacea.
Iar Uhtred îşi va păstra capul,
dar vă voi plăti regeşte ca să părăsiţi Wessex-ul.
Asta vor citi oamenii.
Că Alfred a căutat pacea.
Alfred i-a plătit pe lorzii Ubba şi Guthrum
în arginţi, în schimbul păcii.
Eu sunt cel care caută sfârşitul războiului.
Asta va fi scris.
Uhtred.
Nu te-aş fi predat niciodată lui Ubba.
Dar te-ai gândit la asta, Lord.
Nici măcar o dată.
De fapt,
vreau ca tu să depui un jurământ
pe sfintele relicve... pentru un an de serviciu.
În tot acest timp, îmi vei ajuta oamenii
să înţeleagă că păgânii sunt doar oameni.
În schimb, în timp,
îţi vei primi propria răsplată...
Uhtred de Bebbanburg.
Un an.
Băiete!
Pentru rege.
Au fost opriţi dar atât.
Nu sunt înfrânţi.
Sarcina noastră acum este şi simplă şi imposibilă...
să determinăm ce vor face în continuare.
Vor face ce fac de obicei, vor ataca.
Cum, unde, când şi câţi?
Ar trebui să sărbătorim pacea, nu să vorbim de război?
Trebuie, draga mea, pentru că pacea nu va dura.
Le va lua cel puţin un an
înainte să adune altă armată mare.
- Am cuvântul tău? - Fiule.
Avem carne pe aici?
- Ea ar trebui să fie aici? - Brida este invitata mea.
Trebuia să accepţi propunerea regelui pentru o soţie.
O doamnă.
Cred că ce se va întâmpla mai departe
este că vor veni atât pe mare cât şi pe uscat.
Ne vor împărţi armata în două, posibil în mai multe părţi.
Uhtred are dreptate,
nu se va întâmpla într-un an sau mai mulţi,
dar este cert faptul că avem nevoie de corăbii.
Suntem mărginiţi de ape şi totuşi avem puţine corăbii.
N-ai să mă urci pe o corabie.
Mi-am oferit fiul voluntar.
Ca să ne salvăm ţărmurile, trebuie să privim dincolo de ele.
Ca să-l slujim pe Dumnezeu,
cuvântul Lui trebuie să călătorească,
Amin. Slăvit să fie.
Uhtred, fiarele
de la provele corăbiilor daneze,
sunt o reprezentare a zeilor lor?
Nu, Lord, sunt doar fiare.
Pot fi ridicate de pe posturile lor, ca să nu sperie spiritele pământului.
"Spiritele pământului."
Mi-ar plăcea să ştiu de ce unii dintre ei îşi ascut dinţii.
- Aşa fac? - Unii dintre ei, doamnă.
Dumnezeu să ne apere.
Să arate că nu le este frică.
Dacă îşi pot provoca singuri o asemenea durere,
gândiţi-vă ce i-ar face unui saxon.
Îi vom înţelege pe parcurs, sunt convins.
Uhtred al danezilor mi-a promis un an de serviciu.
E adevărat?
Aşa este.
Va fi responsabilitatea lui să arate războinicilor noştri
modul în care abordează danezii lupta,
cum îşi fac zidul de scuturi, şi altele.
Lord, dacă îmi permiţi,
nătângul de aici e doar un om
şi te aştepţi să-l las să mă înveţe cum să lupt?
Leofric, nu mă aştept să te înveţe nimic.
Biciuieşte-l dacă vrei.
Mulţumesc, Lord.
Însă,
războinicii scunzi
dacă pot ştii ce ştiu danezii,
atunci, frica poate fi alungată prin cunoştinţe
indiferent cât de ascuţiţi le sunt dinţii.
N-ai mâncat în seara asta.
Aş vomita tot.
Un an?
Începe cu un an şi va dura o viaţă.
Şi ţi-a oferit o soţie?
N-am nevoie de o soţie.
În schimb, ai jurat să-i ucizi pe danezi.
Îmi cunoşti motivul.
Am trăi într-un palat.
Ce se întâmplă dacă în luptă
te confrunţi cu tânărul Ragnar?
Ne luptăm.
Unde e?
N-am văzut-o de azi dimineaţă.
Nu e prea departe.
Suntem gata de plecare.
Da, văd.
Vin şi eu.
Brida!
Brida?
Era aproape un copil.
- Ştiai? - Hm?
Că erai grea.
Nu.
N-ai văzut în visele tale,
când ai băut bere de ciuperci?
O să-l îngrop.
Îl îngropăm împreună. O să ne treacă.
- Staţi împreună! - Scuturile în faţă!
- Scuturile sus! - Scuturile unite!
- Priviţi-i în ochi. - Împreună, de nezdruncinat.
- Suntem pregătiţi? - Da!
- Am spus, suntem gata? - Înainte!
Da!
- Ucide-ti bastarzii! - Staţi împreună!
Unh!
Scuturile unite!
O să-i lovim cu scuturile.
Sunt apărarea şi arma noastră.
O să-i doborâm.
Suntem un zid!
- Atacaţi! - Argh!
Înainte ca cele două ziduri să se ciocnească,
primele trei rânduri de oameni acţionează împreună,
ca să creeze un zid de scuturi înalt.
Primul rând se ghemuieşte jos,
protejând partea inferioară a corpului şi picioarele.
Al doilea rând se pune peste primul,
protejând partea superioară a corpului.
Al treilea rând se apleacă,
protejând capul tuturor rândurilor de oameni.
Ridicaţi scuturile.
Uniţi scuturile!
Zid de scuturi!
Îmi place, nătângule.
Îmi place.
Acum, omorâţi-l pe bastard.
Averea nu este a mea.
Îi aparţine Lordului Ragnar, Neînfricatul.
Fă bine şi lasă-mă în pace.
Tu eşti Brida?
Cine întreabă?
- Brida. - Ce-i cu ea?
Nu sunt clarvăzător,
dar aş spune că e nefericită.
Preferă compania danezilor decât a saxonilor.
Nu-i nimic rău în asta.
A stat cu saxonii nepotriviţi.
Danezii au o foame de viaţă.
Nu avem toţi?
Alfred...
vorbeşte serios.
Un bastard pios.
Dezavuează-l dacă vrei,
dar nu-l subestima niciodată.
E nemilos.
şi... mai şi gândeşte,
e mai mult decât facem noi doi.
Leofric războinicul.
Mă pot aşeza lângă tine?
Nu, nu poţi.
Călugării ştiu c-ai plecat?
Uhtred, el este Aethelwold, alt nătâng.
- Nepotul regelui. - Nu, nu sunt nepotul regelui.
Eu sunt regele.
Dar lui Alfred îi place să creadă asta
şi fiecare bastard se pare că e mulţumit cu minciuna.
- Despre ce vorbim? - Despre Alfred.
- Nu-mi va permite să lupt. - Ţi-a spus asta vredată?
- De multe ori. - E adevărat.
Nu mă va lăsa să lupt.
Mi-ar plăcea, ca războinicul Leofric,
să mă înveţe cum să lupt şi
eu vă voi învăţa cum să ...
Continuă.
Tu să nu uiţi să plăteşti pentru acest lucru.
Am făcut vreodată aşa ceva?
O dată sau de două ori.
O data, Alfred a fost prins reguland o călugăriţă.
Uh!
Ar trebui să-i sfârtec pipota.
Spune-i asta altcuiva în afară de mine, şi vei fi spânzurat.
Îl răneşti pe Măria-Sa.
Ai noroc că Alfred n-a pus să fii omorât.
Dumnezeu nu-i va permite.
Îmi place de Dumnezeu.
Argint?
Da.
De ce?
- Mă părăseşti. - Eşti beat?
Puţin poate.
Îi vom da argintul tânărului Ragnar.
Mâine.
La asfinţit.
E aici.
Îi putem spune adevărul.
si ne putem alătura lui Ragnar şi oamenilor lui.
Am nevoie de oameni legaţi de mine de Dumnezeu, devotament
de pământ, de însuşi Wessex.
Aş vrea să-i propun din nou lui Uhtred perspectiva căsătoriei.
- Cu fina mea? - Cu Mildrith, da.
Asta cu siguranţă îl va lega de pământ,
şi indirect de biserică şi de Dumnezeu.
- Îi va testa credinţa. - Cu siguranţă.
Vei fi de acord?
Desigur.
Orice pentru Wessex.
Uhtred Ragnarson este un om bun.
Uită-te la mine.
Nu-i datorezi nimic lui Alfred.
Pentru el, cuvântul tău nu înseamnă nimic. Eşti păgân.
Te rog.
Uhtred Ragnarson nu va deveni niciodată Uhtred de Bebbanburg.
Niciodată.
Tu mi-ai ucis tatăl?
Trebuie să întrebi?
Tu mi-ai ucis familia?
Nu el a făcut-o!
Vorbesc cu Uhtred.
Nu te mai întreb o dată.
Dacă tu crezi că l-am ucis pe tatăl nostru,
pe mama noastră
şi toată familia noastră...
răzbună-te.
Ştiam eu.
Trebuia să fiu sigur. Ştiam eu.
A fost Kjartan.
Kjartan a atacat şi a dat foc.
Dacă i-am fi putut salva, i-am fi salvat.
Ştiam eu.
N-am crezut niciun cuvânt din ce-am auzit.
Avem averea lui Ragnar.
Am păstrat-o pentru tine.
Brida. Eşti o femeie în toată firea.
Am văzut acest moment de multe ori în visele mele.
Versiunea lui Kjartan este că englezii
s-au ridicat împotriva tatălui nostru,
încurajaţi de tine.
Susţine că s-ar fi răzbunat pentru ucideri.
L-ai crezut vreodată?
Niciodată.
Dar acum este Lord Kjartan.
Are de trei ori mai mulţi oameni. Şi este urechea lui Ubba.
Hm.
Când îl voi ucide, trebuie să fie planificat.
Când îl vom ucide.
- Va fi periculos. - Trebuie făcut.
Ragnar, suntem cu tine.
Atunci, veţi naviga cu mine?
Eu da.
I-am jurat lui Alfred.
Nu înseamnă nimic.
Dacă ai jurat,
atunci trebuie să te ţii de cuvânt.
Am nevoie de răzbunarea asta ca de apă.
Când va veni timpul, îţi jur că voi fi lângă tine.
Ştiu.
Nu pot să cred că sunt pe cale să te las să pleci.
Să te pierd.
Ai fost jumătatea vieţii mele.
Toată nebunia mea.
Fii fericită.
Să înţeleg că a plecat?
Presupun că Alfred este motivul pentru care ai rămas.
M-am vândut.
Pentru o armură şi un coif.
Asta facem noi, ne vindem.
În acest an,
ce-i oferi lui Alfred, nu e vorba doar de o armură.
E vorba despre tine.
Ţi-am spus că bastardul gândeşte?
Vrea mai mult decât un an de serviciu.
Vrea să-l ajuţi să ia înapoi Britania.
Toată Britania.
Desigur, când anul se va termina,
ai putea să te întorci la danezi.
Măcar îmi va da şansa să te omor.
Dar ce ai fi?
Cine ai fi?
Traducerea: CAMY-Subtitrari-Noi Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania