Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred.
Nobil saxon prin naştere, pământurile strămoşeşti mi-au fost furate
şi am fost crescut în chip de danez păgân.
Sunt Uhtred de Bebbanburg şi voi lua ce mi se cuvine!
Dar am devenit cel mai de seamă războinic al regelui Alfred,
apărându-i regatul Wessex şi viziunea unei Englitere unite,
susţinut de ceata mea credincioasă de ucigaşi şi barbari
şi de un preot răspopit.
Mă rog ca, la vremea bătăliei, să nu te las la greu.
Mi-am găsit fericirea alături de soţia mea, Gisela,
care mi-a zămislit doi prunci.
Alfred şi-a măritat fiica cu Aethelred, care se consideră regele Merciei...
Dar, răpită de danezi, ea s-a îndrăgostit de războinicul Erik
şi Haesten a pus ochii pe ea.
Haesten se dă drept aliatul lui Alfred. Nu este de încredere.
Acum, că sănătatea lui Alfred e şubredă,
sunt vremuri sumbre şi primejdioase pentru cei de pe aceste meleaguri.
Destinul guvernează totul!
Apăraţi-l pe rege!
Părinte Beocca.
Dacă e aievea ce credem şi ne aşteaptă Împărăţia Cerurilor?
Aşa e, domnia ta, fără îndoială.
Mă tem că, şi dacă i-aş trece pragul, tot m-aş simţi ca-n purgatoriu.
Nu va fi aşa. Nu e cu putinţă. E Împărăţia Cerurilor.
Ce s-a schimbat de când am fost încoronat?
Danezii încă pradă, măcelul continuă
şi va continua până la moartea mea şi dincolo de ea.
Care a fost rostul meu pe lume?
Rostul tău e că eşti regele Domnului.
Fără domnia ta, n-ar exista Biserică, Wessex, legi, aşezări,
refugii sigure sau ideea unei Englitere unite.
Ai pus temelia unei ţări mari, cu frică de Dumnezeu.
Nimic nu s-a schimbat, n-am dus nimic la bun sfârşit...
Ce se va alege de toate acestea după moartea mea?
Ce ai început va continua. E musai.
Da.
Mulţumesc, Beocca.
E musai.
Străjeri! Întoarceţi-vă imediat!
Niciun bărbat nu-mi va vedea chipul înaintea lui Păr Roş!
Aminteşte-le celor din tabără că Sigurd trebuie să mă vadă cel dintâi.
Da, domniţă.
Când va primi mesajul meu, vor fi liberi să mă privească.
- Domniţă, jur că nu te-am privit. - Trebuie să-ţi scot ochii.
- Ai milă, domniţă! - Şi să-ţi tai limba.
Târfă! O să te ucid!
Întoarceţi-vă!
Doar femeile mă pot privi
până ce-i spun stăpânului meu ceea ce am văzut!
Sigurd, iubirea mea, bea-mi sângele şi adevereşte-mi viziunea!
Lasă-mă să-ţi ofer toată puterea de care ai trebuinţă.
Văd pieirea unui rege.
Care rege?
Văd pieirea lui Alfred.
I s-a arătat!
I s-a arătat pieirea lui Alfred şi gloria războinicilor lui Odin!
Calea noastră nu va fi lesne.
Zeii ne vor cere să ne merităm răsplata.
Dar vă făgăduiesc ceva!
De la căţel şi purcel până la coroana aurită de pe creştetul lui Alfred,
Wessexul cu tot ce are el va fi al războinicilor lui Păr Roş!
DUPĂ ROMANELE SCRISE DE BERNARD CORNWELL
Da!
Nu. Din nou!
Uhtred, cât de priceput zici că e Eduard la lupta cu sabia?
Stăpâne, eu zic că Steapa îşi pierde vremea cu el.
- Eşti bun să ne explici? - Da, stăpână.
Steapa, stai! E o prostie.
Nu folosi sabia! La lecţii folosim toiagul.
- Mulţumesc, domnia ta. - Mai bine simt sabia în mână.
- Prinţul moştenitor îşi arată curajul! - Să privim, draga mea.
- Arată-mi ce ai învăţat! - Progresează zi de zi.
- Mamă, te rog! - Arată-mi.
Domnia ta, a venit danezul cel hulpav, Haesten.
Uhtred, pune băiatul la încercare!
- Croieşte-l peste fund! - N-ai căderea să grăieşti!
Ghinion, Eduard!
Uhtred, avem un musafir. E o cunoştinţă veche de-a ta.
Oameni s-au jertfit ca tu să poţi trăi.
Exersează de-acum cu toiagul! Înveţi din loviturile primite.
Ai urzeală de războinic. O vom scoate la iveală.
Îţi mulţumesc, Uhtred.
Fă cum îţi zice Uhtred, prinţule Eduard.
- Se gândeşte la binele şi siguranţa ta. - Îţi mulţumesc, episcopule Erkenwald.
- Soaţa ta e bine, sănătoasă? - Da.
E o fată frumoasă. Nu-mi amintesc numele ei.
Se numeşte Gisela, domnia ta. O păgână. E iarăşi grea. Va naşte un băieţel.
Pruncul tău va fi băiat.
Fratele Godwin are un dar dumnezeiesc.
- Iartă-mă, domnia ta. - Desigur.
Eduard, ai întârziat la lecţii. Vino!
Cică unii ealdormani îţi poartă sâmbetele.
Ai făcut o târfă dintr-o fetişcană şi ai lăsat-o grea.
- Nu e târfă. - Ce băiat rău eşti, Eduard!
Nu e târfă.
- Spune-o din nou dacă ai curaj! - Ce băiat rău eşti!
Se numeşte Sigurd. Ai lui îi spun "Păr Roş".
Nu vreau să ştiu motivul. Sigur e vreo grozăvie.
Am o iscoadă cu ochii pe tabăra lor.
Dar sunt curios. Nu ţi-a cerut să i te alături, Haesten?
Ba da, dar l-am refuzat. Ca tine, mi-am dat cuvântul.
Spre deosebire de tine, am acceptat misiunea regelui.
- Cuvântul tău nu face doi bani. - Nu e pace între noi?
Soaţa şi copiii mei nu-şi doresc să se creştineze?
- Asta vor? - Da, domnia ta.
- Am vorbit deja cu preotul. - Ce veste bună!
Da, e o veste mare.
- Să sărbătorim, stăpâne! - Mă voi gândi la asta, draga mea.
După ce ne răfuim cu jarlul Sigurd Păr Roş.
Ne va ataca?
Da, stăpâne, să-ţi măsoare forţele. Domnia ta ar trebui să-l ataci.
Nimiceşte-i oastea, să-i avertizezi pe nordici.
Domnia ta, nu ţi-a priit ce ai mâncat?
Ai băut cam mult vin, domnia ta?
Uhtred, ai dreptate.
Sigurd nu trebuie lăsat să acosteze pe coasta din Wessex.
- Vom ataca până la iarnă. - Cât mai repede.
Atunci pornim.
Beocca, dă-i de ştire lui Aethelred din Mercia. Suntem amândoi în primejdie.
Aliaţii trebuie să se alăture trupelor din Wessex.
Da, domnia ta. Îi scriu degrabă.
Scrie-i că ne întâlnim în cetatea Aescengum.
Ies să iau o gură de aer curat.
Ce mai fac doamna Aethelflaed şi copilaşul?
Cu cine seamănă fetiţa?
Dacă nu taci, îţi îndes mâncarea
aşa adânc pe gât, de o să-ţi iasă prin găoază!
L-am văzut făcând-o. E uluitor.
Spun doar ce zice şi soţul ei, Aethelred.
Eu aş spune că-i eşti dator.
Ai oşteni şi corăbii doar pentru că ea ţi-a ucis stăpânul, pe Sigefrid.
N-am uitat ce a făcut târâtura aia. N-am să uit în veci.
- Ajunge! - Spune-i că mă rog să ne reîntâlnim.
Haesten, de ajuns!
Păr Roş are o femeie care ţi-ar plăcea, Uhtred. Skade.
Frumuseţea ei te orbeşte ca soarele, dar are în suflet întunericul nopţii.
E clarvăzătoare. E din spiţa diavolului, părinte.
Aş spune c-a fost o plăcere să te văd, Uhtred.
- Dar nu e aşa niciodată. - Aşijderea.
Să mă ierte Dumnezeu, dar l-aş descăpăţâna cu o bardă neascuţită.
Sănătatea regelui, Beocca, e tot mai şubredă.
Din când în când, da.
De asta timpul ce-l petreci cu Eduard e atât de important.
Munca lui Alfred trebuie dusă mai departe. De asta te poţi îngriji tu.
Spune-i regelui că ne întâlnim pe drum sau în cetate.
- De ce? Unde te duci? - La soţia mea.
Apoi o să-l văd cu ochii mei pe Păr Roş.
Ar trebui să-i ceri învoire regelui. Măcar o dată.
ALTON REGATUL WESSEX
Bineţe, domnia ta.
Înşeuaţi caii! Plecăm înainte de lăsarea serii.
- Unde? - La luptă.
La momentul potrivit.
Sunt războinic!
Iau eu asta.
Ce faci, Gisela?
Ai slujitori. Ar trebui să te odihneşti.
I-am spus acelaşi lucru.
Cum să mă odihnesc cu împieliţatul ăsta în pântec?
Un preot mi-a zis mai deunăzi acelaşi lucru, că e băiat.
Fireşte că e băiat. N-are astâmpăr.
- Noroc că va fi ultimul născut. - N-ai cum hotărî tu asta.
Ba am cum. Chiar va fi cel din urmă.
Pleci la război?
Da, mă alătur lui Finan şi pornim.
Thyra va fi aici.
I-am trimis vorbă lui Hild.
Va veni aici când vei naşte dacă nu voi reveni la timp.
Dar îţi făgăduiesc că mă întorc.
Şi atunci vei dormi singur.
- Nu mi-ai face una ca asta. - Ba da, ţi-aş face-o...
O vreme.
Pornim!
Seara bună!
Deşi îndrept sabia spre inima ta, îţi sunt prieten.
Aşa mi-e năravul.
Hai cu mine! Şi spune-mi totul despre satul tău.
Doamne sfinte, cruţă-mă de chin!
Opreşte-mi inima şi ia-mă la Tine!
Sfinţi din ceruri, doborâţi-mă pe loc!
Ia-mi sufletul şi inima! Cruţă-mă, Doamne!
Mă tem că aceasta e izbăvirea. Rogu-te, Doamne!
Opreşte-mi bătăile inimii!
Rogu-te...
- Unde e argintul? - Nu avem argint.
Unde e argintul?
Te implor să-mi dai crezare! Nu mint.
Dacă asta vrei, o să te coc de viu.
Nu avem argint! Jur, domniţă!
Argintul!
Răspunde-i!
I-am răspuns, domnia ta! Aici nu e nicio avuţie.
Lăsaţi-l în foc!
Nu! Te rog! Te implor!
Argintul!
- Nu răspunde nimeni în locul lui? - Doamne, ajută-mă!
Ajută-mă!
Eu trebuia să-l fac să vorbească şi să-l ucid!
N-ai niciun drept!
Asta e o biserică. În orice biserică e argint.
Tu! Care ţi-e numele?
Sunt fratele Hubert, domnia ta.
Jur, suntem săraci. Avem aici doar merinde şi bere.
Frate Hubert, dacă grăieşti adevărul, ia-ţi zilele.
Dac-o faci acum, îţi salvezi prietenii.
Dar, domnia ta, sufletul meu va fi osândit.
Ia-ţi viaţa ca un războinic! Vom cere doar merinde şi bere.
Domnia ta, îţi jur că nu avem argint.
Sunt ai tăi. Fă ce pofteşti cu ei.
- Domnia ta, sigur nu iei trăsura? - Da. Pornim călare spre Aescengum.
Steapa.
Domnia ta, Păr Roş porneşte spre alt sat în căutare de argint.
- E gata de plecare. - Să plece!
Rămânem aici până termin cu preoţii.
Spune-i că venim apoi, dar să plece fără mine.
Da.
Bineţe, Hubert! Acum te cred că n-aveţi argint.
Aşadar... Ce altceva îmi poţi oferi?
AYLESBURY REGATUL MERCIA
Stăpâne, suntem gata de plecare.
Atunci pornim, dar doar cu jumătate dintre oşteni.
Vii mai târziu?
Da, suntem aliaţi cu Wessexul,
dar se aude că danezii ne atacă hotarul de miazănoapte.
Ca întotdeauna.
Rămân aici, spre binele regatului Mercia. Nu ne putem lăsa glia de izbelişte.
Stăpâne, ar fi mai bine să rămânem aproape de Wessex.
Alfred nu va trăi veşnic, iar prinţul Eduard e doar un băietan.
Dar Alfred face tot posibilul să trăiască veşnic.
Boleşte întruna, dar nu mai crapă odată!
Să-i spui că-s ocupat cu vikingii.
Îi spun tatei că ni te vei alătura cât de curând vei putea, stăpâne.
Mulţumesc.
- Pleci la luptă? Nu e interzis? - Voiesc să-l văd pe rege.
E doar un rege printre mulţi alţii. Sunt regate pretutindeni.
- Aldhelm, suntem pregătiţi? - Stăpâne, sigur nu vii?
Plecaţi, pentru numele lui Dumnezeu! Daţi-mi pace!
Da, stăpâne.
Noroc la hotarul de miazănoapte. Întoarce-te cu bine.
Tu ar trebui să conduci oastea.
Nu voiesc să aud văicărelile aşa-zisei "regine din Mercia".
De asta prefer să-ţi petreci vremea pe domeniul tău.
Atunci îţi dau pace.
Ce face fiică-ta?
Fiicei noastre îi merge bine,
deşi mă rog să nu moştenească temperamentul tatălui ei.
Nici principiile morale ale mamei ei. Stricato!
M-ai înjosit.
Pornim spre Wessex să-i sărim în ajutor.
Dar să n-aveţi îndoială:
luptăm pentru libertatea şi gloria regatului Mercia!
Îi vom arăta din nou regelui Alfred ce înseamnă războinicii adevăraţi!
Le vom arăta ticăloşilor păgâni ce înseamnă războinicii adevăraţi!
Stăpâne, e în biserică. Mai ai nevoie de mine?
Mergi şi caută-ţi familia.
Cine eşti? Ce pofteşti?
Voiesc să vă daţi prinşi. Sau vă va lovi urgia.
Ce a zis? "Urgia"? Ce vrea să însemne asta?
E un cuvânt, nu-i aşa?
Un cuvânt din Biblie. Înseamnă că vă voi ucide.
Vă voi omorî.
Urgia.
- Ne va lovi urgia pe toţi? - Cam aşa ceva.
Sper că unii vor fugi.
Am o sabie. E foarte ascuţită.
- Dar ar fi mai bine să vă daţi prinşi. - Ucideţi-l.
Acum!
Haesten spune că femeia aia e făptură drăcească.
Atunci mai bine blocăm uşa şi ardem şandramaua.
- De ce nu? - Pentru Păr Roş, e nepreţuită.
Tu eşti Skade?
Tu! Te vei duce la stăpânul tău.
Zi-i că Uhtred de Bebbanburg a capturat vrăjitoarea.
Ştiam eu că tu eşti!
Îi cerem răscumpărare.
Nu. Vei merge la stăpânul meu şi-i vei spune
că din clipa asta Uhtred de Bebbanburg e blestemat.
Vrăjitoarea îi ţine inima în mână şi o va storci.
Şi o va zdrobi.
Du-te!
- Tu mi-eşti acum prizonier, Uhtred. - Legaţi-o!
Am zis să-i legaţi mâinile!
Cu puterea celor trei ţesătoare ale sorţii, sunt stăpână pe viaţa ta.
- Acum eşti al meu. - Puneţi-i căluş.
Eu îţi aleg calea în viaţă, Uhtred Ragnarson.
Am să-ţi chinui spiritul după pofta inimii!
Acoperă-i ochii!
O luăm cu noi.
CETATEA AESCENGUM
EASHINE REGATUL WESSEX
Cred că muierea i s-a vârât în minte.
- Ar trebui s-o ucidă şi gata. - Blestemul nu va pieri aşa.
Nu există niciun blestem.
Dacă spun că Dumnezeu nu există, înseamnă că aşa e?
Nu există niciun blestem, Sihtric.
Am mai văzut bărbaţi ucişi de blestemul unei muieri.
Lăsaţi vorba! Dacă grăiţi de blestem, îl întăriţi.
Uhtred, vorbeam despre strategie şi am hotărât
să rămânem în cetate şi să aşteptăm.
- Ce anume? - Atacul lui Păr Roş.
De ce crezi că va ataca?
Aşa procedează danezii. Nu se pot înfrâna.
- De ce n-ar ataca? Sunt aici. - Deopotrivă cu oştenii tăi.
De ce ar ataca cetatea asta când Winchesterul cel bogat e nepăzit?
- Ar face asta? - N-are destui oşteni pentru Winchester.
Dacă Haesten i s-ar alătura?
Dai de înţeles că mai bine rămâneam acasă.
Dacă nu crezi că suntem în avantaj în cetate, pesemne că ai alt plan.
- Nu te ştiu. - Sunt Sigebriht, fiul lui Sigelf.
Păgânii ard satele mele. Tata a clădit aceste ziduri.
Şi le-a clădit zdravene, de asta Păr Roş nu va ataca.
- Nu va dori să piardă oşteni. - Nici ca să ucidă un rege?
Va aştepta să ne înfometeze sau va trece mai departe.
Nu va ataca. Dar noi trebuie s-o facem.
Dacă Winchesterul e vulnerabil...
Ce caută aici femeia capturată de tine?
E valoroasă.
Şi Sigurd o va vrea înapoi. Refuz să-i spun "Păr Roş".
- Aşa e. - Ce e pentru el? Soaţă? Ibovnică?
E clarvăzătoare. Vrăjitoare.
Danezii sunt oameni simpli, cred în semne divine.
Dacă o pasăre ar zbura către noi,
ar considera-o un semn şi ar urma-o, s-ar avânta în luptă
doar pentru că o clarvăzătoare a zărit o pasăre.
Tot ce se poate, domnia ta.
Atunci, fără clarvăzătoare, nu au semne. Sigurd e orb. Nu poate lupta.
- Ai dreptate şi nu prea. - Aşteptăm, Uhtred.
Acum...
Voiesc s-o văd.
Skade.
- Părinte Beocca, nu te osteni! - Nu, stăpâne?
Descuie!
Ce fac?
Alfred a zis c-ar pofti să se împreuneze cu vrăjitoarea. Nu te mint.
Uhtred, lasă-ne.
Sigur faci bine?
E în lanţuri şi nu mă voi apropia prea mult de ea.
Plecaţi!
- L-ai lăsat singur cu ea? - Aşa mi-a cerut.
Chiar crezi că Păr Roş se va duce ţintă spre Winchester?
Acolo sunt familiile noastre.
De asta nu putem aştepta un atac ce nu se va petrece.
Uhtred, fă-l să înţeleagă în ce pericol ne sunt cei dragi.
Duhneşti a moarte, domnia ta.
- Aşa e, din păcate. - De ce din păcate?
- Ai trăit din plin, eşti faimos. - Mai am multe de făcut.
Întreabă-mă.
Cât mai am de trăit? Ştii cumva?
Poţi vedea aşa ceva?
Nu vei mai prinde încă o vară. Dar numele tău va dăinui.
Vei fi amintit drept primul, ultimul şi unicul rege al tuturor saxonilor.
Îmi place anotimpul văratic.
Sigurd, stăpâne. Păr Roş, iubitul meu. Ascultă-mă, eliberează-mă, răzbună-mă!
Vino, pieri pentru mine, doreşte-mă! Sigurd, eliberează-mă!
Păr Roş! Vino la mine!
Pieri pentru mine! Răzbună-mă! Eliberează-mă!
E un rege în tabăra asta! Vino la mine! Doreşte-mă!
Ar trebui să ne folosim de ea.
Eliberează-mă!
Păr Roş!
Vino după mine! Răzbună-mă! Eliberează-mă! Ţi-o poruncesc!
- Păr Roş! - Când îi putem pune căluş?
- Pieri pentru mine! - Las-o să cânte.
E un rege în cetatea asta!
- Ăsta nu-i cântec. - Păr Roş!
Stăpâne Uhtred...
O laşi pe femeie să zbiere noaptea întreagă?
Da, o mai las niţel.
Păr Roş! Ai de ucis un rege!
Vino la mine! Răzbună-mă! Eliberează-mă!
Ţi-o poruncesc! Pieri pentru mine! Doreşte-mă!
O să-ţi împărtăşesc nişte bârfe.
Sigebriht, fiul nu ştiu cui,
l-ar spinteca bucuros pe tânărul Eduard.
Eşti curios de ce?
- Nu. - Îţi spun, totuşi.
Eduard, fiul legitim al lui Alfred,
a lăsat-o grea cu gemeni pe iubita lui Sigebriht.
Sigebriht o mai iubeşte pe fată?
Pieri pentru mine! Doreşte-mă! Păr Roş!
N-ar putea careva să-i taie beregata?
De ce-mi spui asta? Nu mă priveşte.
Te va privi, Uhtred.
Vor găsi o cale să ţi-l pună în cârcă pe Eduard.
Poţi scoate un rege din el, iar Alfred ştie asta.
Nu ştiu ce să fac.
Aş putea lua locul femeii tale, Uhtred Ragnarson,
şi împreună am domni de la miazănoapte la miazăzi.
Ascultă-mă...
Oşteni, duceţi-o la loc în celulă! Să doarmă.
Noapte bună!
De ce nu mi-ai luat viaţa?
Ce vrei? Valorez mai mult decât nişte argint.
Bagă în gură mâncarea şi mestecă!
Dacă la mine pofteşti, pot fi a ta.
Nu mă voi împotrivi.
- N-am trebuinţă de o târfă. - Curând, îţi va trebui o femeie.
Nu m-ai ucis pentru că aşa ai rămâne blestemat.
Până la moarte şi dincolo de ea.
Drumurile ni se împletesc. Împărtăşim aceeaşi soartă.
A venit.
Stăpâne, e Păr Roş! A luat ostatici!
Toţi pe metereze! Pregătiţi fiecare sabie şi suliţă!
Osferth, fii pregătit la porţi! Finan, vii cu mine!
- Ce e, Uhtred? - Cine e?
Păr Roş, cu ostatici.
- Vrea să cădem la învoială? - Tot ce se poate.
- Uhtred Ragnarson! - Ce abominaţie e asta?
Alfred de Wessex! Mi-ai capturat femeia. Dă-mi-o înapoi sau îţi ucid oamenii.
- Îl ştiu pe fiecare dintre amărâţii ăia. - Voieşte să ne tocmim ori ba?
Dacă pe femeie o vrei, să ne tocmim!
Nu vrem să piară alţi oameni nevinovaţi!
Am zis tot ce aveam de spus.
Domnia ta, te implor! Cruţă-i pe copii!
Domnia ta, nu ucide copiii!
Cruţă-i pe micuţi! Te pot sluji. Te rog, domnia ta!
Osferth, porţile! Steapa, fii pregătit!
- Ucid femei, stăpâne! - Porţile!
Jarlule Sigurd!
Dacă mai ucizi vreun ostatic,
toţi bărbaţii de aici o vor vedea despuiată
înainte să-i vărs maţele!
Mai ucide unul!
Fă-o! Ne vedem în viaţa următoare.
Ucideţi-i pe toţi! Atacaţi!
- Păr Roş, ucide-i acum! - Aprigă muiere!
- Năvăliţi pe dată! - Cum răspunzi?
Aş ucide-o oricum. Mă oboseşte.
N-o poate face, e blestemat! Ucide-i pe toţi!
Nu-i vei mai face rău!
Preţul a crescut.
Nu doar îi vei cruţa pe ostatici, ci îi vei şi trimite în cetate.
O să te fac să-ţi înghiţi sula! Elibereaz-o!
Ai timp până la apus să-i eliberezi.
Sau toţi bărbaţii din cetate îşi vor face de cap cu ea!
Până la apus!
Cred că tocmeala s-a încheiat.
Nu vei apuca să vezi Walhalla, Uhtred Ragnarson! Ţi-o jur!
- Păr Roş! - Uhtred Ragnarson!
- Ucideţi-i! - Uhtred Ragnarson!
Nu te atinge nici de-un fir din părul ei! E a mea!
Domnia ta, trebuie să ne schimbăm planul.
Nu putem aştepta să ne atace. Nu o va face.
E mai valoroasă decât credeam. Păr Roş va aştepta oricât va fi nevoie.
Aethelred şi oastea din Mercia sunt pe aproape.
Şi vor fi văzuţi.
Trebuie să-i oprim pe drum.
Îl pot trimite pe Finan, apoi ne vom uni forţele.
Trebuie să alegem locul bătăliei, dar repede.
- Batem fierul cât e cald. - Unde să ne unim forţele?
Mă gândesc la Fearnham. E un deal acolo.
Am fi în avantaj.
Dar cum ajungem până acolo şi cum ne asigurăm că Sigurd ne va urma?
Finan merge la oastea din Mercia. Noi avem grijă să ne urmeze Păr Roş.
- Noi doi îi vom ademeni. - Dacă nu-l găsim pe Aethelred?
Atunci luptăm singuri, dar trebuie să ne grăbim.
O facem azi.
Sunt pregătit. Nu-mi va lua mult să găsesc oastea din Mercia.
Du-te la Fearnham!
Deschideţi porţile!
Porţile.
Pornim şi nu facem popas!
Nu trebuie să-i lăsăm să ne dovedească!
Pentru neatârnarea Wessexului!
Fug.
Stăpâne, fug!
Oastea saxonă fuge din cetate.
- Pe cine ai văzut? - Pe toţi, stăpâne.
Pe domniţa Skade, pe Uhtred Ragnarson! Întreaga oaste.
Toţi războinicii să mă urmeze! E vremea!
Încălecarea!
Închideţi porţile!
Stăpâne, pornesc pe urmele lor!
Aşteptăm cât să nu vadă că sunt urmăriţi.
Şi ne rugăm.
Stăpâne, s-a împotmolit căruţa!
Deshamă calul şi porneşte călare! Sihtric, barda ta!
Dacă argint voiau, asta să le dăm!
Mai departe! Mergeţi!
Nu trebuie să fim văzuţi. Îi urmărim, apoi îi ucidem pe ticăloşi!
Fiţi pregătiţi de o capcană.
Aici e, stăpâne?
- Ăsta e Fearnham? - Da.
Poate că Finan n-a răzbit.
Aşteptăm să ne prindă danezii?
E argint, stăpâne!
Pesemne că s-au temut să stea să repare căruţa.
Puneţi bine argintul. Să mergem înainte.
- Ucideţi toţi saxonii până la noapte! - Porniţi!
Omul tău e aici. Ştiu.
E Finan.
Şi oastea din Mercia!
Avem oaste!
Vom izbândi!
Zid de scuturi!
Fiţi pregătiţi!
Au dealul. Noi suntem mai numeroşi şi zeii ţin cu noi.
Războinici ai lui Odin!
Nu cedăm teren! Ne vor ataca şi le vom reteza căpăţânile de pe umeri!
Niciun saxon nu va pleca viu de aici!
Nu atacaţi!
Nu ne lăsăm! Nu ne clintim!
Pentru Mercia!
Luptaţi pentru femeile şi copiii voştri!
Ţineţi rândurile!
- Ridică-mă! - Închideţi gaura!
Staţi pe loc!
Cine sună în goarnă?
E Alfred! Alfred şi oştenii din Wessex!
- Steapa. - Zid de scuturi!
Alinierea!
Înainte!
Ne-au încercuit, stăpâne!
Stăpâne, luptăm?
Păr Roş, nu te lăsa! Nu te lăsa!
Nu le cedaţi teren!
Daţi-le doar lovituri de sabie!
Fug ca iepurii!
Sunt înfrânţi!
WINCHESTER REGATUL WESSEX
Uhtred, ea s-a prăpădit.
Ţi-a zămislit un fecior.
Dar ea s-a prăpădit.
- Trebuie să o văd. - Nu!
- Nu, trebuie s-o văd! - Uhtred, s-a prăpădit.
E îngropată de zile bune.
A murit.
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania