Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred.
Frate-meu Ragnar n-a pierit ca un războinic, ci a fost ucis în pat.
Nu-i primit la banchetul zeilor.
Îşi va petrece veşnicia în îngheţatul Niflheim din pricina ta.
Vei înmuia sabia în sângele lui Ragnar.
Doar aşa va fi liber să chefuiască în Walhalla.
Sângele lui nu curge prin venele altora?
Thyra?
Skade mă supune la cazne. Nu mă pot opune.
Eu îţi aleg calea în viaţă, Uhtred Ragnarson.
Am să-ţi chinui spiritul!
Deşi i-am răpit-o lui Haesten, blestemul ei stăruie asupra mea.
Mi-a cotropit inima şi mintea.
E otravă pentru bărbaţi.
Cum scap de blestem?
Vrăjitorul trebuie răpus fără să tai pielea şi fără să verşi sânge.
La fel trebuie să faci cu Skade.
În Winchester se pune la cale cununia politică a prinţului Eduard.
Dar el a iubit şi a lăsat altă soaţă.
- Sunt însurat cu Ecgwynn! - Avem noi grijă de "soaţa" ta.
Eşti Ecgwynn!
Iau aceşti copii. Vor fi ai Bisericii. Îl vor sluji pe Dumnezeu.
Eduard are un vrăjmaş pizmaş, Sigebriht, care râvnea la soaţa lui tainică, Ecgwynn.
E ferecată într-o mănăstire.
Te-aş înţelege prea bine dacă n-ai putea să-l slujeşti pe Eduard.
La porunca stăpânilor săi danezi, Aethelwold s-a întors în Wessex.
Voiesc să-i vorbesc regelui!
Dar Alfred, care trage să moară, ştie că e un trădător.
Cusururile lui izvorăsc din ale mele.
Cum să-i curm viaţa fiului fratelui meu preaiubit?
Osânda este să-ţi pierzi văzul.
Destinul guvernează totul!
DUPĂ ROMANELE SCRISE DE BERNARD CORNWELL
Încrede-te în mine!
Mi s-a arătat renaşterea lui Uhtred Ragnarson.
Am văzut 50 de oşteni devenind 500, apoi 5.000,
tot mai mulţi îngroşându-le rândurile.
L-am văzut pe Alfred căzând în sfârşit şi pe Uhtred ridicându-se.
Gustă-mă!
WINCHESTER REGATUL WESSEX
A fost o mare cinste să călătoresc alături de domniţa din Mercia.
Aşa mult te roade că soaţa ta are parte de respect?
Deşi nu i se cuvine.
Te povăţuiesc să bei cu măsură la nunta asta.
- Nu-ţi place să mă vezi vesel? - Nu-mi place să te văz beat.
Poate nunta va fi urmată de o înmormântare.
M-ar trezi iute din beţie.
Părinte Beocca, spune-mi... Cum se simte regele nostru?
E pregătit pentru orice va să vie.
Mă rog în fiece zi pentru Alfred şi Eduard.
În fiece noapte.
Părinte, pesemne că eşti plin de griji.
Ce se va alege de sfetnicul regelui răposat?
- Şi eu sunt pregătit. - Rămâi fără influenţă...
- Nu-mi pasă. - Fără pavăză...
Îl am pe Dumnezeu. Mi-e de ajuns.
Ai şi o soaţă, părinte.
Nu uita de soaţa ta...
O vajnică muiere daneză.
De ce nu mă mir să te aud ameninţând o muiere?
Părinte Beocca, rogu-te, iartă-mi păcatele.
Te las să te rogi.
Dacă de asta ai venit aici.
Voi fi cu ochiul pe tine, părinte! Cel care vede.
Mai bine ne vedeam la crâşmă. Părintele Beocca ne bănuieşte deja.
Pentru că e înfricoşat, la fel ca întregul Wessex.
Regele se prăpădeşte şi un băietan îi va lua locul.
Domnia ta ce cugeţi?
- Despre Eduard? - Despre succesiune.
Consiliul alege următorul monarh.
Aşa-i.
Însă Alfred voieşte ca acesta să fie Eduard.
Aud că Uhtred îi e îndatorat lui Eduard.
Că se va ivi iar şi i se va jurui prinţului...
Atunci să răspândim alte zvonuri!
La nevoie, plătesc.
Dar nu putem îngădui reputaţiei lui Eduard să crească.
Noi doi?
Gândim la fel sau nu?
Suntem pregătiţi să trecem la fapte sau nu?
Ne împotrivim înscăunării lui Eduard sau nu?
Ba da.
Ba da! Eduard nu trebuie să urce pe tron.
Iată zvonul ce-l vom răspândi...
Uhtred îi poartă pică lui Alfred că l-a izgonit şi că i-a luat moşiile.
Alfred trage să moară, aşa că Uhtred se va răzbuna pe Eduard.
Uhtred Ragnarson, cum voieşte să i se spună de-acum,
doreşte să le ofere Wessexul danezilor.
Iar zvonul ăsta va fi repetat iar şi iar, până se va adeveri.
Uhtred nu poate fi lăsat să se alieze cu Eduard.
- În veci. - Am înţeles.
Doar noi îl înfruntăm pe băietan, dar numai din pricina lui Alfred.
Din clipa morţii sale, teama şi îndoielile vor spori.
Poporul nu-şi va pune soarta în mâinile unui rege necopt.
- Trebuie să fim pregătiţi. - Da!
Şi să fim necruţători.
COOKHAM MOŞIA LUI UHTRED DIN WESSEX
Intrăm pur şi simplu, de parcă nici n-am fi plecat vreodată?
- În sala cea mare? - Da.
Dacă moşia are alt stăpân?
- Îl poftim să plece, amice. - Se face.
Ne paşte vreo nuntă, domnia ta?
Nu ne-am pus viaţa în primejdie ca să călăreşti vrăjitoarea!
Sau voieşti s-o ucizi cu sula?
Voiesc să-mi văd copiii.
Domnia ta, poate nu-ţi aminteşti de mine.
Ba da. Eşti Edwin, soţul lui Mildwynn.
Ne-au luat jumătate din dobitoacele şi grânele puse deoparte pentru iarnă.
Cică-s pentru oastea lui Alfred, dar noi o să pierim de foame!
- Cine a făcut asta? - Cei din conac, domnia ta.
Regele n-ar fi dat aşa poruncă!
În lături! Nu voiesc să vărs sânge.
A zis să vă daţi în lături! Pe dată!
Mulţam. Nu trebuia să mă fi răstit la voi.
Uhtred.
De ce dai buzna peste noi?
Asta-i casa mea.
Ne aflăm aici la porunca regelui.
Furaţi mâncare de la gura sărmanilor.
- Oastea trebuie hrănită. - La fel ca popii, se pare.
Noroc că nu-i mâna.
Nu căutăm gâlceavă.
Ce-i aia?
Ştii prea bine ce este.
Dă-o jos!
Dă-o jos sau i te dăruiesc lui Skade!
Nu voi face ce îmi ceri. Mi-e cu neputinţă.
- Domnia ta, e doar o bucată de lemn. - E sfânta cruce!
- Erkenwald, tacă-ţi sfânta meliţă! - Şi dă jos crucea!
- O s-o dau eu jos. - Ba n-o să faci nimic!
Văd că-mi cauţi pricină să mă răpui.
Aş prefera să fac ce-mi ceri.
Nu-s prost, dar nici nu mă pot lepăda de credinţă.
Regele ar prinde de veste. Dumnezeu ar şti...
Regele mi-a zis de nenumărate ori că ăsta e un conac păgân.
Vei da jos crucea.
E crucea mea. Din porunca mea stă atârnată pe perete.
Şi voiesc să rămână acolo.
Dacă nu cumva te reînstăpâneşti pe moşia Coccham.
Nu voiam să te supăr.
Acum mâncăm?
Poţi s-o iei.
Plecaţi doar cu jumătate din dobitoacele şi grânele luate cu japca.
Da, oastea trebuie hrănită, dar satul meu nu va face foamea.
Regele n-ar încuviinţa.
Regele a rămas o umbră!
Nimic mai mult.
Domnia ta, schimbăm o vorbă? Între patru ochi.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu, stareţă Hild.
- Ce cauţi aici? - Am venit să-mi văd copiii.
Ţine-ţi cumpătul... Sunt teferi, dar nu-s la Coccham.
- Ci la Winchester. - Cu Thyra?
Le poartă regele de grijă. Chiar bine.
- Regele? - Sunt bine, ţi-o jur.
Doar nu-s în grija feţelor bisericeşti!
Sunt teferi şi fericiţi, iar tu n-ai fost aici.
Dacă Alfred nu şi-a dat duhul, îl omor cu mâna mea!
- Îmi sapă groapa? - Nu.
Au fost creştinaţi? Botezaţi?
- Nu le prinde rău... - N-are niciun drept!
Ne condamnă pe mine şi pe soaţa mea!
- Domnia ta, îmbucă ceva! - Mai târziu.
- Ba acum, dragostea mea. - Am zis "mai târziu"!
Prea bine.
Acum e femeia ta?
- Îmi trebuia o muiere. - Îi ia locul Giselei?
- Nu-i treaba ta pe cine iau în pat. - O spun din prietenie.
Mă bucur să te găsesc bine. Şi iute la mânie, cum te ştiam.
Hild?
Aşa-i, n-am fost aici.
Voiesc să-mi văd copiii, la Winchester.
Mă poţi ajuta?
Da. Fireşte că te pot ajuta.
Dar episcopul Erkenwald va da ştire că ai fost aici.
Vor fi cu ochii pe tine.
Eşti slab ca vai de tine. Îmbucă ceva, "dragostea mea"!
- Finan. - Domnia ta?
Popii să lase aici jumătate din ce au prăduit.
Mergi cu ei la Alfred.
- Taman în Winchester? - O să vin după tine.
- Şi Skade? - Rămâne cu mine.
Te voi găsi în Winchester. Mă voi furişa acolo.
- Dacă Alfred mă ia ostatic? - Va pune doar să fii urmărit.
- Bei şi-ţi găseşti o muiere... - Asta da.
Tuturor ne trebuie o muiere bună!
Părinte Beocca!
Aud că prietenul tău, Uhtred, s-a jurat să se răzbune.
Pe Alfred.
- Pentru ce s-ar răzbuna? - C-a fost izgonit.
După moartea lui Alfred, cică-l va răpune pe Eduard.
Cine cleveteşte prostiile astea?
Nu-s prostii nici pentru mine, nici pentru oamenii de aici.
Uhtred a luptat umăr la umăr cu Eduard. Ai fost acolo, domnia ta.
Atunci de ce nu-i Uhtred aici? De ce rămâne un proscris?
De ce e pedepsit Uhtred că a răpus danezi?
Nu de asta e pedepsit.
- L-a ameninţat pe rege. - Şi o face în continuare?
Uhtred de Bebbanburg n-ar cuteza să-i vatăme pe Alfred sau Eduard!
Dar Uhtred Ragnarson, părinte?
Vin ealdormani din tot cuprinsul ţării să sărbătorească.
Ferecă-ţi gura proastă!
De acum încolo, ciocu' mic!
Mâncarea e în ceaun.
Am văzut o movilă de ţărână.
Unde?
În faţa uşii.
Nu doar la asta îţi stă gândul.
Domnul să mă ierte, dar mai că-mi doresc ca Alfred să închidă veşnic ochii.
Oamenii-s tot mai neliniştiţi.
S-ar cuveni să-şi pună capăt vieţii.
- Să-şi împlânte sabia în inimă. - E regele.
Aşa ar face un războinic danez.
Alfred se agaţă de viaţă
doar pentru că-i îngrijorat de urmările morţii lui.
Se va petrece ceea ce e hărăzit. Toţi pierim, Beocca.
Important e cum trăim.
Dacă danezii vin la Wessex, lumea nu-ţi va vedea decât obârşia.
Mă tem că nu te voi putea apăra.
- Se va face voia zeilor. - Voia lui Dumnezeu.
Asta am zis.
Fârtaţii mei sunt oameni liberi. Vă vor însoţi şi apăra către Winchester.
Am străjeri şi-n Wessex nu-s tâlhari.
Lăsând deoparte preoţii şi ealdormanii,
nu se cade să refuzi o sabie care ţi se oferă.
Ai de gând să rămâi la Coccham?
Nu. Stăpânul meu are de gând să domnească la Winchester.
Aşa-i, stăpâne?
Mă priveşte.
- Şi copiii tăi? - Sunt creştini acum.
- Voi avea grijă de ei. - Dacă voieşti.
Îmi aduc soaţa în Mercia şi ne întâlnim acolo.
Ce se petrece? Cum de n-a răpus-o?
Osferth, frumuseţea ei îi dă putere asupra bărbaţilor care ţin la renume.
Dar e o făptură a răului. A făgăduit că o răpune!
Roagă-te pentru el. Îi va prinde bine.
Împreună, putem fi totul.
- Vreau să crezi în mine, Uhtred. - Cred.
Aşa cum cred eu în tine, cel mai de seamă războinic.
Eşti un rege.
Atunci tu îmi eşti regină.
Sunt a ta şi tu eşti al meu.
Să te iubesc, să te călăuzesc...
să te stăpânesc.
Îţi sunt stăpână.
Am socotit că ţi-ar prinde bine un foc şi ceva cald de îmbucat.
Ai văzut?
Da.
- Nu mă fălesc cu fapta mea. - Dar a fost trebuincioasă.
Era o făptură drăcească şi acum te-ai eliberat de ea.
- De ce mai eşti aici? - N-am putut pleca, domnia ta.
Te temeai că nu pot destrăma blestemul?
Da.
Am rămas aici de dragul domniţei Gisela.
E conacul său. Bunătatea ei era fără pereche.
Bag de seamă că n-ai cunoscut-o pe domniţa Gisela.
Pregătirile de nuntă, părinte Beocca...
- Cum merg? - Aproape am isprăvit.
Oaspeţii încep să sosească
şi berăriile din Winchester lucrează neobosite, zi şi noapte.
Va fi o ceremonie scurtă, Măria Ta, cum ai cerut.
- Stai bine, Măria Ta? - Nu, dar mă descurc.
- Danezii rămân în tabăra lor? - Nu s-au mişcat de la râul Ouse.
Suntem cu ochii pe ei.
Înfrângerea lui Haesten şi Păr Roş i-a slăbit.
Aethelwold.
Ce-i cu el, Măria Ta?
N-a venit aici să ceară iertare.
- Fiţi cu ochii şi pe el. - Ar merita ucis.
Deşi se cădea să mă mut de mult de la han la palat,
pică cum nu se putea mai prost.
Voiai să călăreşti vreo târfă din cârciumă, domnia ta?
Aelflaed, mergi la palat!
- Voiam să mănânc, atâta tot. - Da, domnia ta.
Dacă oamenii clevetesc, se înşală.
Aşa cum nădăjduiesc că greşesc crezând că Eduard are o târfă cu plozi.
Bineţe, domnia ta.
Cât domnia ta vorbeşti cu regele,
nădăjduiam să schimb o vorbă cu domniţa Aelflaed.
Cu tot respectul, nu cred că s-ar cădea.
Aud vorbe c-ai avea copii din flori. E adevărat?
Parcă ne înţeleseserăm să lăsăm clevetirile în crâşmă.
Domnia ta, condu-o în odaia ei pe domniţa Aelflaed.
Negreşit.
Nu zăbovi...
domnia ta.
Străjerii pot pleca.
Plecaţi! Da, voi! Ieşiţi!
Jur că-s nişte capete seci!
- Aethelhelm. - Măria Ta.
Te găsesc mai vioi în dimineaţa asta.
Mulţam.
Regele are multe de făcut. Să nu-l reţinem.
Voieşte să vorbiţi despre puterea lui Eduard şi Aelflaed.
- Puterea? - Cea a monarhiei, după încoronare.
- Consiliul va încuviinţa? - Dacă-i îngăduiţi regelui să grăiască...
- Uhtred. - Un om mârşav, un nelegiuit.
- Un războinic. - Dar unul păgân, Măria Ta.
E creştin prin naştere şi prin botez.
- Adevăr grăieşte? - Da.
- E un proscris. - Poate grăi regele?
Uhtred e şi un om de cuvânt.
Dacă Eduard, odată încoronat, va hotărî că-l voieşte slujitor,
n-ar fi un lucru rău.
Măria Ta, ţi-a pus cuţitul la beregată.
- Aşa am auzit. - Da!
Cât voi trăi, va rămâne un proscris. Însă, după ce mă prăpădesc...
dacă i se va jurui lui Eduard, te încredinţez că se va ţine de cuvânt.
- Prea bine, Măria Ta. - Bine.
Poate voieşti să-ţi vezi de treburile din zori?
Voiesc să lămurim ceva.
Uhtred e proscris sau nu?
- Da, e proscris. - Da.
De-ar călca în Wessex, ar fi ucis.
- Eduard ar putea schimba asta. - Sau nu.
Mai presus de orice, Uhtred îşi vede interesul.
- Să nu uităm asta. - Să fie limpede!
Eduard are trebuinţă de îndrumarea unui războinic.
- Regele e ostenit. - Regele nu e un ţânc!
Atunci merg să-mi văd de treburi, domniile voastre.
Mulţam pentru încredere.
Dacă-l preţuieşti atât pe proscris, de ce nu-l graţiezi?
Beocca, ne laşi?
Da, Măria Ta.
- Sunt slab la trup, nu la minte. - Ştiu prea bine, Măria Ta.
- Atunci de ce-mi pui la îndoială vorbele? - N-aş face asta...
Lui Eduard îi trebuie sabia unui războinic.
- Steapa e om cu frică de Dumnezeu. - Are nevoie de Uhtred!
Îi trebuie un om care nu ştie doar să lupte,
ci şi când, căci luptele vor continua!
Până când danezii vor pricepe ce bună e pacea, vor continua.
Poţi pleca, draga mea.
Cum pofteşti.
Nu-l iert pe Uhtred pentru că nu ar accepta graţierea
şi pentru că trebuie să fie hotărârea lui Eduard.
Tu vei avea îndatorirea să-l îndrumi să facă ceea ce se cuvine.
Între timp, de calcă în Wessex, va fi osândit la moarte.
Măria Ta...
Finan, priveşte!
Nu vedeţi ce-i cu ei?
Ai un bănuţ, domnia ta? Ceva merinde? Domnul te va binecuvânta!
- Mergeţi către Winchester? - Da, domnia ta. La nuntă.
- Atunci ne vedem acolo. - Ziua bună!
Calicule!
Doamne...
Dă-mi putere şi călăuzeşte-mă să fac lucrarea Ta.
Dacă se cade să ne bizuim pe un păgân...
fie şi doar în vreme de război...
atunci te implor...
Dă-mi un semn!
Ajută-mă!
Nu-mi voiesc fiul pângărit de obiceiurile păgânilor!
Voiesc să fie un rege pios.
Neprihănit.
Măria Ta, e bine să mergi neînsoţit?
Cât pot, o voi face.
Voiesc să am pace.
Fireşte.
Steapa!
Nu mă recunoşti, Steapa? De ce ţii poarta închisă?
Episcopule Erkenwald! Aduci musafiri.
Ne însoţesc de la Coccham.
Uhtred a rămas acolo. Va merge ţintă în Mercia.
Steapa, nădăjduia să-şi poată vedea copiii.
- Adevăr grăieşte? - Nu-mi dai crezare?
Da, Uhtred Ragnarson a rămas la Coccham.
Atât ştiu că e adevărat.
Uhtred voieşte să revină în Mercia şi cere să i se trimită copiii acolo.
Deschide poarta, să ne tragem sufletul!
Voinicule, ne facem vinovaţi doar de foame şi oboseală!
Deschideţi poarta!
- Nu închideţi! - Staţi!
Venim din Kent, domnia ta,
să aducem voioşie pe uliţele din Winchester.
- Pot trece! - Mulţam, domnia ta!
Îl văz pe Aethelwold, războinicul danez?
Pare-mi-se c-ai pierdut un ochi.
Te văz prea bine, Finan.
Dar nu şi pe stăpânul tău.
Unde e Uhtred?
Poate-i pe partea ta chioară.
Uhtred nu poate fi prea departe de fârtaţii lui.
Mă tem că a venit să se răzbune, cum spuneam eu.
Poate se cade să-i dăm de ştire regelui.
Ca să ne descotorosim de uzurpatorul Eduard,
Uhtred trebuie răpus.
Duceţi degrabă grânele şi dobitoacele în cămările palatului!
Aud că se pune la cale o nuntă?
Eduard se însoară cu domniţă frumoasă.
Îmi plac tare mult nunţile.
Găsesc bere din belşug şi sărutări mai lesne de obţinut.
Poate mai zăbovesc o vreme pe aici.
Eşti bine-venit Finan, cu fârtaţii tăi.
Finan, mă duc după nevastă-mea.
O s-o găseşti sub vreun bărbat!
O s-o recunoşti negreşit, după ditamai tălpile!
Tot mi-e dragă!
- Finan! - Ce...
Osferth, eşti aici?
Iată-ne în Winchester! Se va duce la părintele Beocca?
Da. O să dea de noi, fii fără grijă.
Şi s-a eliberat de blestem.
- E moartă? - Oale şi ulcele.
Atunci am scăpat cu toţii, călugăraşule.
- Era o făptură drăcească, nu-i aşa? - Mai mult.
Era însuşi Necuratul.
Pare lucrarea lui.
- Bere şi muieri. - Şi rugăciuni.
Negreşit, dar în ordinea asta.
Dacă nu voieşti să mă aflu aici, spune!
- Arată-te! - Thyra.
Uhtred!
Intră!
Uhtred!
Mă bucur nespus să te văd viu şi nevătămat!
Da, sunt viu.
Viu şi nevătămat.
Dar ce cauţi aici? Te vor răpune!
- Voiam să-mi văd copiii şi pe tine. - Te vor răpune!
Trebuia să fi rămas în Mercia! Veneam noi!
Am venit să-l ajut pe Ragnar.
- Beocca mi-a zis că s-a prăpădit. - Aşa-i.
- E mort... - Da.
Îmi pare rău.
Dar e captiv în Niflheim.
I-a fost răpită onoarea de a pieri ca un războinic.
Thyra, doar sângele tău îl poate salva acum.
Un pocal, nu mai mult.
De ce ai venit la uşă cu pumnalul scos?
Cine nu te vrea aici?
Unii zic că locul meu nu-i aici. Văd doar că-s daneză.
- Dar eşti soaţa lui Beocca. - Oamenii se tem.
Tu ai plecat, Alfred boleşte şi se adună oastea.
Beocca ştie de pumnal?
Beocca are treburi de făcut.
Dar ar fi o problemă. Osferth e fecior.
- Nu-i adevărat! - Ba da.
- Nu! - Trebuie să te deflorezi cândva.
- Te miri să mă vezi, părinte? - Unde e?
Era cu vrăjitoarea păgână la Coccham. Nu vorbesc de stareţa Hild.
- Ai să-i trimiţi vorbă? - Ştie că-i sunt teferi copiii?
Ştie că i-au fost luaţi şi nu s-a bucurat.
E aici?
Ştii că nu voi chema străjerii. E aici?
Da.
De ce Aethelwold umblă slobod pe uliţele din Winchester?
Pe bună dreptate sau nu, a fost iertat.
Cum va fi iertat şi Uhtred. Spune-i să vină la mine.
S-ar putea să stea chiar acum la masa ta.
Uhtred e aici!
- Ai vreun oştean treaz? - Câţiva. Văd de cai.
Ar trebui să-i facem o vizită părintelui Beocca.
- Thyra, sunt eu, Beocca! - Vin acuşi!
Sângerezi!
- Doamne sfinte, ce-ai făcut? - Sunt teafără.
Sângerezi! Lasă-mă să-ţi oblojesc rana!
Beocca, nu scoate nicio vorbă! Uhtred e aici cu motiv întemeiat.
Ce motiv întemeiat?
Ce se petrece? Ce cauţi aici?
- Beocca... - Vorbeam cu el!
Îi dau sânge să-l salveze pe Ragnar.
Aşa e.
E un ritual păgân!
E o bazaconie păgână, fără legătură cu creştinismul!
- Nu înţelegi. - Nu accept una ca asta!
- Beocca! - Nu!
- Thyra, rogu-te... - Nu te amesteca!
Greşeşti.
Dacă aşa Ragnar poate ajunge în Walhalla, trebuie să-l ajut.
- Nu-ţi nesocotesc zeul. - E singurul Dumnezeu!
Ragnar mi-e rudă de sânge.
Nu nesocoti credinţele alor mei.
- Eu nu-s al tău? - Mi-eşti soţ.
De asta trebuie să înţelegi.
- Beocca, aproape am isprăvit. - Tu să taci!
Aproape am isprăvit.
Prea bine. Varsă-ţi sângele! Voi aştepta afară.
Nu voiesc să văz aşa ceva!
- Eşti încredinţat? - E aici negreşit.
Ce facem cu Beocca?
Îl adăposteşte pe proscris. Alfred îi va hotărî soarta.
Mergeţi!
Dacă tot vă îngădui să vă vedeţi de ritualurile voastre păgâne...
- Îţi cer ceva în schimb. - Spune!
Voiesc să vorbeşti cu Alfred de se va putea, în siguranţă.
Socoţi că ar vorbi cu mine?
E cu un picior în groapă şi au rămas lucruri nespuse.
Ia te uită! E chiar Aethelwold, proscrisul iertat, cu sabia scoasă!
De ce-ai oprit în faţa casei ăsteia?
- Fii cuviincios, părinte Pyrlig. - Când vei merita.
- Umblă un proscris pe uliţe. - Cine să fie?
- Nu se cade să întrebi. - Nici tu, să-mi ceri socoteală.
Părinte Beocca!
- Ce-i asta? - Ai nişte musafiri arţăgoşi.
Împresuraţi casa!
- Pentru ce? - Caută un proscris.
Trebuie să caut în casă. Nu-ţi voiesc răul.
E spre binele lui Eduard.
Pe cine crezi că vei găsi, în afară de soaţa mea?
- La o parte, părinte! - Nu vreau.
Niciunul nu vrem.
- E limpede că tăinuieşti ceva. - Ai orbit de tot, băiete?
- Părinte, nu-ţi vrem răul. - Asta-i casa mea!
Şi nimeni nu-i va călca pragul fără învoirea mea!
Te ajutăm cu ceva, părinte?
E o gâlceavă neînsemnată cu un biet ealdorman.
Sigebriht, cheamă-l pe Steapa cu străjerii!
- L-am prins pe Uhtred Ragnarson. - Da, domnia ta.
Crezi că Uhtred e în casa mea?
- Da. - Tot un neghiob ai rămas!
Beocca!
- Nu ieşi, draga mea! - Am auzit ce vorbeaţi.
Dacă voiesc să caute în casă, ar trebui să le îngăduim.
N-avem nimic de ascuns.
Rogu-vă, intraţi! Aethelwold?
Veniţi!
Eşti mulţumit?
Te-am întrebat dacă eşti mulţumit.
Iertare, părinte. Domniţă.
A fost aici. Îi adulmec mirosul.
Ne vedem la nuntă, domniile voastre?
Unde Dumnezeu este?
Voi pleca de la banchet nu din pricina oboselii sau a bolii.
- Ci din cauza treburilor. - Da, Măria Ta.
Nu stau mult după cântări.
Greşesc?
Nu, Măria Ta.
Părinte Beocca, dacă te roade ceva, grăieşte!
Pleacă!
Măria Ta, ziua asta e închinată speranţei şi stabilităţii,
de care Wessex are trebuinţă.
Dar temerile trebuie risipite.
- Temerile? - Da, Măria Ta.
Din inima fiecărui bărbat sau femeie.
Soaţa mea şi-a săpat un ascunziş. Se teme pentru viaţa ei.
Cine i-o pune în primejdie?
Alţi oameni cuprinşi de teama unui trai fără regele lor.
Eduard, de unul singur, nu va risipi temerile.
Ştii prea bine, stăpâne.
De asta nădăjduieşti şi te rogi, poate, ca Uhtred să se întoarcă.
Dacă am dreptate, Măria Ta, rugile ţi-au fost ascultate.
E aici.
Îl poţi osândi la moarte.
Sau poţi vorbi cu el.
Aşteaptă aici! Regele va veni curând.
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania