Sunt Uhtred, fiul lui Uhtred,
născut saxon și moștenitor de drept al puternicei fortărețe Bebbanburg.
Mulți ani am luptat pentru regele Alfred de Wessex
și viziunea sa de a uni toate regatele într-unul singur... Anglia.
Dar loialitatea nu mi-a fost răsplătită.
Nu ești un tată prea bun.
Copiii mi-au fost luați și fiul meu a fost dat Bisericii.
Într-un sfârșit, ne-am împăcat...
Deși reconcilierea nu a durat mult.
Regele este mort. Să ne rugăm împreună pentru sufletul său...
Și pentru succesorul său, Eduard.
Noul rege are multe de învățat.
Wessexul e un ținut al dezordinii și îndoielii.
Domnul este cu noi.
Văduva lui Alfred, lady Aelswith, îndepărtează oameni loiali fostului rege.
Ai fost duhovnicul regelui și, prin urmare, nu mai ai ce căuta aici.
Și lordul Aethelhelm are ambițiile sale.
De ce nu mi s-a spus că Eduard a mai fost căsătorit?
Nici mariajul lui Aethelflaed nu este unul armonios.
Vreau să moară.
Dar Aethelflaed are inima mea.
Marea dragoste a Bridei, Ragnar, e mort.
Iar Brida și-a găsit un alt tovarăș, căpetenia daneză Cnut.
Ar trebui să fii sub blănuri, femeie, cu mine.
Să mă bucur de tine cât mai e timp.
În vreme ce războinicul Haesten complotează pentru putere.
Și eu am socotelile mele de încheiat.
În toate victoriile, înfrângerile, iubirile și dezamăgirile mele,
am rămas credincios hotărârii
că mă voi întoarce la Bebbanburg și-l voi goni pe omul
care nu se dă în lături de la nimic să mă vadă mort...
...unchiul meu, Aelfric.
Destinul guvernează totul!
REGATUL NORTHUMBRIEI
Scoțieni nemernici! Omorâți-i!
Ucideți-i pe toți! Nu cruțați niciunul!
Fii de târfe!
Slăbesc rândurile. Înainte!
Îi batem! Înainte!
Nu-i lăsați să scape!
Înaintați, lașilor! Omorâți-i pe toți! Nu-i lăsați să scape!
Ce Dumnezeu...
Retragerea! Retragerea la Bebbanburg!
Deschideți porțile!
Închideți porțile!
Câți am pierdut de data asta?
Peste jumătate, domnia ta.
Mai avem nevoie de oameni... sau pe metereze o să ne stea căpățânile.
- O să se întoarcă peste graniță? - O să adune întăriri în Scoția
și o să ne atace până nu mai rămâne nimic din noi.
Dacă ocupă Bebbanburg, au drum spre sud.
Vor toată Northumbria.
- Domnia ta, unde îngropăm morții? - Lasă-i să-i mănânce fiarele.
În picioare!
Ultimii rămași în viață...
Cei mai buni ostași ai mei.
Sau cei mai lași, cei care s-au speriat, s-au ascuns și au fugit?
Scoțienii se vor întoarce!
Vor să ne ia pământul și să scape de noi.
Dacă nu vreți să putreziți pe vreo corabie de sclavi,
vă sugerez să vă adunați curajul și să luptați.
Să luptați!
Sau să plecați!
Hai, plecați acum!
Nu e loc de îndoială...
sau de slăbiciune.
Niciodată nu mă voi supune cotropitorilor!
Pot să-mi măcelărească ostașii! Să înfometeze țăranii!
Să sape tranșee o milă de late!
Dar cât trăiesc eu, zidurile astea nu vor fi străpunse.
Fortăreața asta nu va cădea!
Nu dau nimănui ce e al meu din naștere, nici nu voi face pace cu cei ce ne atacă.
Luptăm până la capăt, până-i măcelărim pe toți!
E timpul să pornim spre sud, Osferth.
Luptăm pentru Bebbanburg!
Pentru Bebbanburg!
DUPĂ ROMANELE SCRISE DE BERNARD CORNWELL
MOȘIA LUI UHTRED REGATUL WESSEX
Ce e?
Afară...
Nimeni nu știe că-s aici.
Și cei care știu nu ne vor trăda.
Stai.
Cine-i acolo?
Eu, Aldheim.
Soțul lui lady Aethelflaed i-a observat absența.
Ar trebui să plece până nu e descoperită.
Rămâi cu mine.
- Nu pot... - Ba da, poți.
Dacă Aethelred trimite soldați, luptăm cu ei.
Te rog, te-a chinuit suficient.
Știu, dar n-ar trebui să moară oameni ca să te pot iubi, Uhtred.
Au murit și pentru mai puțin.
Nu cei din slujba mea.
Din pricina mea nu se va vărsa sânge.
Aethelred i-ar cere ajutor lui Eduard. Am fi copleșiți.
Preferi să stai neatinsă în timp ce soțul tău umblă după alta?
Amândoi știm că e altceva.
Nu te întoarce la el, să fii umilită.
Meriți mai mult.
Știu.
Și sper că, în timp, situația se va schimba.
Mă duc la Winchester s-o consolez pe mama
și mă întorc cât de curând pot.
Oamenii tăi se vor întoarce curând din nord.
Domniță, n-o spun cu răutate, dar te rog...
Soțul dumitale te-ar pedepsi bucuros pentru adulter
dacă-i dai ocazia.
Oricum mă pedepsește bucuros.
Așa că merit și eu puțină fericire.
În plus, mă apără bărbați de nădejde.
Și știu că n-o spui cu răutate.
- Vreun mesaj de la Finan ? - Nu, domnia ta.
Renunți la zeii tăi ca să te cruț?
Vrei să am milă de tine?
Nu!
Nu. Mila e pentru creștini. Ce-o să-mi faci?
Bravo, băiete. Dacă ești prins, exact așa să faci.
Ai grijă, Cnut!
Înseamnă că le placi.
- Sunt băieți buni, ești norocos. - Da.
Hai, cred că au ridicat tabăra fără noi.
Mergeți în sat până la iarnă.
Vă ascundem cât sunt bărbații la război.
Dacă se culcă vreuna cu un saxon, când ne întoarcem îi luăm gâtul.
Pornește!
Tu ești cel căruia i se spune Linge-n-cur?
Sunt Eardwulf de Mercia, comandantul gărzii regelui Aethelred.
A, ultimul lui comandant...
Am auzit că familia ta a fost făcută de rușine.
Nu taică-tu și-a pierdut moșia pentru că și-a tras-o cu iapa lui?
Am auzit că un danez e dispus să-și trădeze semenii pentru bani.
Ai curaj pentru un rahat, nu zic.
Poate suntem meniți să facem un târg, lord Linge-n-cur.
De trei zile își încarcă bărcile.
Lasă pământul pentru care au luptat atât?
Nu prea le stă în fire să fugă.
- Unde-și duce Cnut oamenii? - În Irlanda.
Vărul lui, Sigtryggr, e asediat de localnici.
O să-i ia cel puțin o iarnă. Se întorc?
Și-au trimis femeile în sate, să aibă țâțe calde la întoarcere.
Și de ce ne spui?
Pentru că, spre deosebire de tine, eu nu-s răsplătit pentru ce am făcut.
- Trebuia să lingi mai multe cururi. - Poate.
Și...
M-am săturat de război.
Sunt prea bătrân să mai dorm în țărână.
Vreau argint și lordul Aethelred are argint.
Își bate moneda lui?
Ce ambițios!
- Ce mai face javra? - E tot un om înțelept și de onoare.
Care promovează un soldat plin de ambiții... Are curaj.
Care răsplătește loialitatea.
- Cic-o încalecă pe curva de soră-ta. - Ai auzit prost.
Soră-mea nu e curvă și el n-o încalecă.
- Bună treabă! - Mulțumesc, domnia ta.
Vine o barcă pe râu.
Femei din Coccham!
Ne-am întors!
Știu, Finan. Vă miros de aici.
Arăți oribil.
- Ce i-ai făcut bărcii mele? - Osferth e de vină.
- Ce vești ai de la Bebbanburg? - Bune.
Unchiul Aelfric e mort și mi-ai adus boașele lui ca dovadă?
Nu, dar e atacat de scoțienii care vin spre sud.
Și-a pierdut jumătate din oameni în ultimul atac.
- Deci Bebbanburg e slăbit? - Deocamdată.
Până găsește alți oameni.
Sau e măcelărit de scoțieni.
Deci l-am putea cuceri.
Cu o armată... L-am putea cuceri.
Poate. Dar nu va fi ușor.
- Câți oameni are? - Nici patruzeci.
- Poate să adune un fyrd? - Nu, nobilii îl cred...
Un nemernic, știu. Și au dreptate.
- N-ar trebui să zăbovim. - Nu.
Du-te până nu găsește oameni.
Mergem la Bebbanburg înainte să se întoarcă scoțienii.
Zeii ne spun să atacăm și să luăm înapoi ce-i al meu de drept.
Domnia ta, o să-ți trebuiască oameni și corăbii.
O să-ți dai tot argintul pe expediția asta.
Finan, dacă luăm Bebbanburg,
o s-avem tot argintul la care am visat.
O să fiți răsplătiți cu toții, chiar și tu, călugăraș.
Amin!
- Câți oameni avem aici? - Nu destui.
Mergem la Winchester și strângem armată.
E timpul ca Wessexul să mă răsplătească.
WINCHESTER REGATUL WESSEX
Ce fac cu cărțile tatei?
Lord Aethelhelm vrea să facă în camera asta consiliu de război.
Se pare că are cea mai bună lumină.
Ai grijă!
E Cronica soțului meu.
Du-o în odăile mele.
Moștenirea lui, toată învățătura... nu ține nimeni o cronică a vremii noastre?
Ba țin o cronică... a fortificațiilor.
Asta, de pildă, ne învață cum pot 20 de oameni să facă o palisadă într-o zi.
Toate sunt pentru apărarea noastră.
- Mamă, îmi pare tare rău. - Te rog, nu mă compătimi.
Trăiesc mai bine ca multe văduve.
Și noile mele odăi sunt confortabile... deși cam aproape de bucătărie.
De fiecare dată când mă întorc, mai înghit câte o jignire.
Nu știu dacă să te cred.
Cei care ți-au dat vestea sunt de încredere?
- Lord Aethelhelm... - Maiestate.
Ce ai aflat?
Doar că Cnut pleacă în Irlanda să-și ajute un văr, pe nume Sigtryggr,
care e asediat acolo.
Sigur e adevărat. Danezii sunt faimoși pentru bunătate și loialitate.
Ignorăm vestea până o confirmă iscoadele.
Continuați să fortificați granița.
Când danezii încalcă pacea, vom fi pregătiți.
Dau de știre curvelor.
Răspândesc vorba mai repede decât călugării.
Am hotărât. Toți bărbații care pot mânui securea să facă fortificații.
- Mamă? - La ce vești te referi?
Poate te pot ajuta cu înțelepciunea experienței.
N-avea grijă, totul e bine.
Vino!
AYLESBURY REGATUL MERCIEI
Culcă-te cu mine, Eadith! Domnul vrea să fiu satisfăcut.
El mi-a dat dorința asta.
Sigur găsești o slujnică să i-o tragi.
M-am culcat cu toate slujnicele de aici până la Ceaster. Pe tine te vreau.
Și pe mine o să mă ai...
la timpul potrivit.
Eadith, nu mă obliga să te forțez. Dacă înflăcărezi așa un bărbat,
nu te mira dacă te frigi.
Da!
Lord Eardwulf, nu te așteptam până diseară.
Iertați deranjul, sire, și d-ta, soră, dar am vești importante.
- Adu niște vin. - Da, sire.
- Ce vești ai, comandante? - Un spion danez mi-a spus
că Cnut își ia războinicii din Angliile de Est
și pleacă în Irlanda, lăsând femeile și copiii fără apărare.
- Cine mai știe? - Nimeni. L-am plătit bine.
- I-ai văzut tu plecând? - Da.
Ridicau tabăra și-și încărcau corăbiile.
Un văr i-e atacat la Dyflin.
Dacă pleacă, Angliile de Est rămân fără stăpân,
numai bune de cucerit.
Dacă ne mărim teritoriul, Mercia nu se mai ploconește la Eduard și Wessex.
Ostașii pot fi gata la porunca Măriei Tale. Eu zic să plecăm pe șest,
- ...să nu ne împiedice conții. - Un plan excelent.
Se pare că moaștele Sf Oswald au început deja să mă ajute.
Adun toate rămășițele iubitului nostru sfânt
ca semn bun,
să știe mercienii că le voi aduce măreția de odinioară.
- O să fie impresionați. - E darul meu pentru plebe.
Călugării vor pleca în curând cu argint să-i cumpere inima...
...și avem, e limpede, vântul în pânze.
Îți mulțumesc. M-ai impresionat.
Fac totul pentru Mercia.
Într-adevăr.
Învață-ți și sora să fie mai darnică.
Jocul nu s-a terminat.
- Vorbești aiureli sau... - Nu, sunt vești adevărate.
Are destule fumuri
- ...și fără încurajarea ta. - Vreau să-l mulțumesc.
Fă și tu la fel. Trage-i-o disperatului!
N-o să-l mai interesez.
Dacă vrem s-o ținem așa, nu trebuie să exagerăm.
Vrei să fii iar o bătaie de joc fără moșie?
- Trage-i-o tu dacă nu mă crezi. - Am încercat, n-a vrut.
Grăbește-te, Sable!
Vă aduc acuși argintul. Plecați în Northumbria îndată!
Inima Sf Oswald? Lungă cale pentru niște măruntaie uscate.
Ei, ne oprim și la câteva cârciumi pe drum.
Northumbria e o văgăună, n-avem ce face acolo.
- Și te-ai întâlnit cu Linge-n-cur? - Da.
O să se ducă vestea că plecați în Irlanda.
Și te-a crezut?
Vrea să-și pupe-n dos stăpânul, crede ce vrea să audă.
Și noi atacăm Mercia cât sunt nepregătiți.
Pornim spre estuar înaintea zorilor, în sus pe râu
și stăm despărțiți, să nu ne vadă iscoadele.
Când ajungem în Mercia, atacăm Aegelesburgul din două părți
și eu le omor prințișorul.
Te temi să-l ataci pe țâncul din Wessex?
Țâncul din Wessex și-a făcut întăriri.
Idiotul din Mercia își ascultă mădularul.
Dacă-l omorâm pe Aethelred, Wessexul trebuie să le vină-n ajutor.
Îl scoatem pe Eduard dintre ziduri,
luptăm cu el unde vrem noi și-i cucerim țara.
Ceea ce mulți n-au reușit să facă.
Cum ai reușit s-o îmblânzești?
Am tratat-o cu respect și i-am oferit dragoste.
După ce i-ai omorât iubitul?
Mi-e milă de muierea asta.
Nu-mi da motive să te omor.
Prietene.
Bună.
Da?
Am auzit că Uhtred e jos. Îl așteptai?
Pe Uhtred? Abia la vară.
Ești sigură că el e?
După reacția novicelor, sunt sigură.
Beocca! Hild!
Ai făcut impresie.
Iar tu nu te-ai schimbat.
El, da. Încă mai scrii la marea ta operă?
Sf Cuthbert e capricios. Mă muncește mult.
Maeștrii nu se grăbesc.
- Mi se pare că ai vești bune. - Da.
Trebuie să ședem cât vi le spun. Și ne trebuie vin.
Într-adevăr, a meritat așteptarea.
În sfârșit, Aelfric va primi ce merită.
Da, și merită cu vârf și îndesat.
Acum e slăbit și fără aliați.
- N-are moștenitor să-l ajute? - Avea.
Pe Wihtgar, dar l-a izgonit.
- A murit vara trecută pe mare. - Poți să-i înfometezi.
Să înconjori fortăreața.
Tu ce plan aveai?
Planul meu e să veniți cu noi...
amândoi.
Eu cred că am terminat cu luptele, Uhtred.
Tu, atunci?
- Nu vrei un moș... - Beocca, tu nu ești moș.
Și ai jelit-o destul pe Thyra. N-ar vrea să fii atât de trist.
Lasă jalea și întoarce-te la Bebbanburg.
Nu pot.
Fără mine, călugărițele nu pot oficia Sfintele Taine.
Și viața Sf Cuthbert nu se scrie singură.
Cucerește fortăreața și eu vin după ce a trecut greul.
Vom da un ospăț în cinstea ta.
Meriți să te întorci, Uhtred.
Să-ți pui familia înapoi unde i-e locul.
Vreau să fac un cămin pentru copiii mei.
- Sunt bine? Copiii? - Stiorra e foarte bine.
Trăiește pe moșia lui Aethelflaed.
Pe fiul meu nu-l văd. Altfel l-a băgat în mănăstire.
Ce știi din Wessex?
Wessexul prosperă.
Își întărește fortificațiile contra danezilor.
Fiul lui Eduard merge în picioare.
Soția regelui va fi încoronată regină.
E neobișnuit așa ceva cât văduva Aelswith mai trăiește,
ca să mă exprim blând.
Dar Aelflaed are un tată ambițios.
Așa e, lordul Aethelhelm e ambițios.
Și regele Eduard acceptă așa ceva de la un conte?
Să zicem că-i ducem lipsa tatălui lui.
Rugați-vă, nu e niciun pericol.
Mergi ca un grăsan, prietene!
Am boașele mari, Uhtred, de-aia.
Mănânci prea bine și stai cu curu-n palmă.
- Poate. Nu mai lupt așa des. - Lasă, că o să lupți tu.
Știi ceva ce noi nu știm?
Sire... Steapa...
Știu că danezilor nu le place pacea.
Ai auzit că Cnut se duce în Irlanda să-și ajute un văr?
Nu, am auzit că și-a adus fiii aici din țară de la el.
Înseamnă că are planuri aici.
Ce te aduce la Winchester?
Am venit cu o propunere.
Pot să te ajut să împlinești visul de unire al tatălui Măriei Tale
dacă-mi dai oameni să iau Bebbanburgul.
Uhtred Ragnarson încearcă să negocieze?
E o idee bună.
Dacă scoțienii fac incursiuni, se vor întoarce tot mai mulți.
Bebbanburg ar putea fi avanpostul Măriei Tale în Northumbria.
Cuceresc Northumbria și unesc cele patru regate.
Mai rămân Angliile de Est,
dar acolo trăiesc numai vaci și oameni care arată a vaci.
Tatăl Măriei Tale știa că se poate să fim o singură țară, cu un rege.
De când îți pasă ție ce voia tatăl meu?
De când se potrivește cu ce vrea el, se pare.
E bine pentru amândoi.
Dacă nu vreți ca scoțienii să aibă de unde vă ataca.
Aelfric nu-i poate ține departe ca mine.
Eu conduc fortăreața și Măria Ta, țara.
Cu 100 de oameni, îmi ia o săptămână.
Cu 200, pot s-o cuceresc într-o zi.
Ți-ai îndeplini ambițiile, da.
Dar având în vedere amenințarea daneză de aici, din sud,
e oare înțelept să ne distragem
mergând în nordul înghețat pentru, până la urmă, o vrajbă în familie?
Uhtred a ținut danezii departe de Wessex.
Da, și-i suntem recunoscători pentru ajutor.
Dar era juruit să-l înscăuneze pe rege, așa e?
Și și-a făcut datoria.
Ce vrei să spui, lord Aethelhelm?
Spun doar că niciuna din părți nu mai e datoare celeilalte.
- Nu mai e... - Lord Uhtred e liber
să ia ce dorește el.
Și Măria Ta să apere ce are,
adică pe supușii nevinovați din Wessex din fața tâlharilor păgâni.
Tremurând după ziduri și așteptând să atace danezii?
Nu, nefiind obligat să lupte înainte să fim siguri de victorie.
Avem motive întemeiate să acționăm strategic.
Așa ai ajuns unde ești, lord Aethelhelm.
Măria Ta, profită de ocazia asta pe care ți-a adus-o Dumnezeu...
Regele Alfred visa...
Tata știa și când să-i spună "nu" lui Uhtred Ragnarson.
Nu mai sunt un băiețel din care să faci ce vrei!
Nu spun că nu te ajut niciodată, dar nu e momentul.
Auzi, "nu e momentul".
Ani de zile am așteptat. Ani de zile am luptat.
Ani de zile am stat departe de casă.
"Niciunul nu e dator." Winchester e un cuib de vipere.
O să facem alt plan.
Crezi că ai noștri le țin piept celor 40 de la Bebbanburg?
Doi la unu? Întreabă-mă când oi fi beat.
Hai, Finan... Ai noștri sunt de trei ori mai buni.
Știu. Mă îngrijorează doar zidurile impenetrabile și catranul încins.
Nu mai vorbesc de scoțienii care așteaptă să-l ia ei.
Deci nu mai mergem?
Stăm aici și ne îmbătăm?
Planul e neschimbat. Mergem la Bebbanburg.
Luăm fortăreața și ne îmbătăm după aia.
Doar noi...
...fără armată?
Nu-ți trebuie armată să omori un om. Îl omorâm pe Aelfric, porțile se deschid.
- Niciunul, Aidan? - Niciunul, domnia ta. Ne-am străduit.
Oferă-le de trei ori solda unui mercenar.
Nu cred că-i va interesa.
- Se tem de scoțieni? - Nu, dar cred că n-avem nicio șansă.
Mai e o cale, dar n-o să-ți placă.
Am aflat că Aethelred, regele Merciei, trimite călugări...
Ce vrea javra aia de la noi?
Inima Sf Oswald.
Știu că e prețioasă și că e la Bebbanburg de generații,
dar ar putea fi singura șansă.
Aidan, sunt creștin și am frică de sfinți.
Bebbanburg a fost răsplata mea de la Dumnezeu pentru credința nestrămutată.
Într-adevăr.
Trimite oameni la bordeiele țăranilor.
Adu-le băieții încoace.
Dar o să vrea, domnia ta? Țăranii nu ne iubesc.
O să vrea dacă ții cuțitul la gâtul mamelor lor.
BEDFORD GRANIȚA MERCIEI CU ANGLIILE DE EST
- Privește-n jur, Eardwulf. - Sire?
Curând, tot ce vezi aici va aparține Merciei.
Greșeala lui Cnut va fi gloria noastră.
Problema e cum intrăm în Bebbanburg.
Eu zic să dăm cu berbecele în poartă.
Sau îi rugăm frumos să ne deschidă.
Altă idee?
- Nu ne îmbrăcăm în călugărițe. - Nu asta voiam să zic.
- Ba asta voiai să zici. - Ba nu.
Lord Uhtred!
Mulțumesc că te-ai oferit ca oamenii tăi să curețe grajdul.
Ce?
Lady Aethelflaed te așteaptă în grădină.
Nu cumva să mă faci de rușine.
- Dar îți place aventura! - Uhtred!
Ce, novicele tale nu știu?
Punem scări.
- Lord Uhtred. - Lady Aethelflaed.
Iartă-mă că nu te-am întâmpinat la palat.
Slujnica mea, Sable, a fost la moșia soțului meu.
Și a aflat ceva care ți-ar fi de folos.
E grabă mare și mie nu-mi stă în fire să spionez și să bârfesc.
Dar lordul Aethelred adună moaștele Sf Oswald.
Și ce dacă?
Dacă toate rămășițele Sf Oswald vor fi adunate în Mercia,
regatul nostru va fi iar măreț.
- E important pentru ai noștri. - Și pentru mine?
- Zi-i de călugări, Sable. - Da.
A mai rămas doar inima Sf Oswald, pe care unchiul tău...
Așa e. Aelfric o ține la Bebbanburg.
O fi vreun ficat de câine cumpărat de strămoșii mei.
Totuși, e o comoară pentru mercieni.
Lordul Aethelred a trimis doi călugări să se târguiască pentru ea.
Știi când?
Ar trebui să ajungă la Grimesby duminică și la Bebbanburg de Înălțare.
- Când e Înălțarea ? - Cu zece zile înainte de Rusalii.
Peste două săptămâni.
Dacă-i prindeți din urmă, aveți o cale de intrare în castel.
Am nevoie de un preot să meargă cu călugării.
Îmi pare rău, doar atât te pot ajuta.
- Nu mă pot opune fratelui meu. - Sper să-ți prețuiască loialitatea.
Și eu sper să câștigi ce îți dorești.
Uhtred...
Dacă mori acolo?
O să fii ultima femeie care i-a pus-o lui Uhtred de Bebbanburg.
Așa îmi juri tu că-mi vei fi fidel?
Nu-mi răspunde.
Dacă plecăm acum, ajungem la mănăstire până diseară.
Ne mai trebuie un cal, unul mic.
Trage-i-o nevestei grăjdarului dacă trebuie.
Mai bine i-o trag calului.
- Ce e cu calul în plus? - E pentru un popă.
- Ce popă? - Unul care sper să se bucure că mă vede.
Măi să fie...
În sfârșit, mergi la Bebbanburg.
Beocca...
Dacă vrei să vii, te duc în spate.
Dar vino cu mine. Ne odihnim când ai nevoie.
- Lupt cu tine în cârcă. - N-ai nevoie de mine, Uhtred.
O să faci față singur.
Ia înapoi castelul tatălui tău.
Fă Northumbria măreață, cum era.
Gloria trebuie să-ți revină doar ție.
O meriți.
O să-ți plătesc datoria întreit.
- O să trăiești ca un lord la Bebbanburg. - Nu-mi datorezi nimic.
Tot ce am făcut pentru tine am făcut din suflet.
Domnul să te binecuvânteze și să te aibă în pază.
Mulțumesc, părinte.
La revedere, stareță pură și sfântă.
La revedere, păgân sângeros.
Poftim.
Fă schimb cu argint și mituiește lumea pe drum.
Aveți grijă unul de altul.
WILBY REGATUL ANGLIILOR DE EST
Nu! Nu!
Uite cum se gudură pe lângă străjerii regelui.
De ce ai face așa ceva dacă nu vrei putere?
N-am încredere în el.
Mi-a propus niște lucruri foarte necreștinești
referitor la ceilalți moștenitori la tron.
La întâiul-născut pe care l-ai gonit ca fiul tău să se mărite mai bine?
La cei doi copii concepuți în afara sfintei căsătorii.
Prima lui căsătorie a fost legitimă.
Sunt preoți care ar jura pe Biblie.
Doamnă...
I-ai ales-o pe fiica lordului Aethelhelm ca mireasă
pentru că avea argintul de care Wessexul avea nevoie.
În detrimentul unei femei pe care fiul tău o iubea și cu care avea copii.
Nu poți invita șarpele în grădină
și să te miri că se târăște peste tot.
Nu te gonisem de la Curte, părinte Beocca?
Ba da. Încă o decizie pripită de-a dumitale.
Nu e înțelept să rămâi undeva unde nu ești dorit.
Și totuși, dumneata ai rămas.
Poate nu suntem așa diferiți.
Nu e așa acră din fire.
Dar a fost dată la o parte și jelește.
Da...
Așa ceva te înrăiește.
Eu știu.
Ocupați ținutul către nord până la mare.
Atunci vom vedea care rege saxon e mai puternic.
Și cine ar trebui să îngenuncheze în fața cui.
MĂNĂSTIREA SF WILFRED REGATUL WESSEX
Care?
Nu el.
El e. Hai!
- Ajutor! Lăsați-mă! Cine sunteți? - E păcătos, părinte.
- Bună, tată. - El este fiul meu, tânărul Uhtred.
Nu-mi spun așa. E numele unui ucigaș de preoți.
Te duc înapoi la familia ta.
Biserica e familia mea.
Nu, ai fost dus la biserică fără voia mea.
Regele Alfred fie lăudat.
Plecăm de aici și vii cu mine.
- Da? - Nu ai de ales.
Dă jos țoalele de muiere și pune astea.
Și am un cadou pentru tine.
Sihtric!
Impresionant animal...
Nu mi-a trecut prin cap cât de mult ai crescut.
Vino la Coccham cu noi, îți găsim alt cal.
Ce căutăm la Coccham?
Luăm o corabie spre nord,
ca să luăm înapoi ce-i al nostru de drept.
Să recuperăm ce-am pierdut și să ne reunim familia.
- Te duc la Bebbanburg. - Nu știu ce-i aia.
- Nu pare să te placă prea mult. - E vina lui Alfred.
Și după moarte mă chinuie.
Să ghicesc... Iar sunt izgonit?
Aș permite eu așa ceva, Beocca? Dar stai în casă o vreme.
Deci îmi închid gura.
Îmi pare rău. Lady Aelswith își exercită puterea unde poate.
O să vin eu să-ți aduc vești până se liniștește.
Ești om de ispravă, părinte Pyrlig.
Un bun prieten al meu și al Wessexului.
Înainte să pleci...
Să fii sfetnicul regelui e o mare onoare.
Dar poate fi și un blestem.
Uneori, mă războiesc cu propria conștiință.
- Vreau să știi că ai binecuvântarea mea. - Pentru ce?
Pentru orice, ca să-l aperi pe rege.
Regele e tot mai înțelept pe zi ce trece.
Are ce-i trebuie ca să fie un mare conducător.
Dar timpul îți e împotrivă.
E înconjurat de oameni ambițioși.
Și nu ambițioși ca Eduard sau tatăl său, pe care amândoi l-am iubit.
Deci fă ce trebuie să faci.
E rezistentă.
Nu ne trebuie ceva mai... sprinten?
Nu ducem pe bune piei în Francia.
Vrei să afle Aelfric că venim?
Nu, n-aș vrea. Piei să fie.
Uhtred!
Beocca?
Serios?
Mai aveți loc de un om? Am fugit de mânia lui lady Aelswith.
Ca noi toți. Îți găsim loc, sunt sigur.
Mă tem că n-o să-ți fiu de folos ca războinic.
Din fericire pentru tine, sunt disperat.
Sigur ne mai trebuie bere.
Te-a trimis Hild să mă supraveghezi?
Nu.
Am venit de bună voie.
Aveai dreptate. Am îmbătrânit prea repede.
O să mă hrănesc din tinerețea lor...
Și o să mă revigorez.
Care e motivul adevărat?
Am fost informat...
...despre răpirea unui tânăr diacon.
Am simțit că trebuie...
Ai venit să mă ajuți să fiu un tată mai bun.
- Da, și asta. - Și?
Hai pe corabie, cu noi.
Ce vrei de la mine?
De ce mă târăști la ceva pentru care nu-s făcut?
Fiindcă văd bărbatul care vei fi, nu băiatul care ești.
Știu cum e să fii dezrădăcinat, aruncat în altă viață.
Și știu că o să te întărească.
Poate mi-e pusă la încercare credința.
- Poate că asta e. - Vezi asta?
A fost a tatălui meu.
Și, într-o zi, va fi a ta.
- Așa e sortit. - Nu mi se pare soartă.
Mi se pare pedeapsă.
Pune-ți curul sfânt pe bancă, Osferth!
- Hai! - I se face rău dacă stă cu spatele.
Ba nu! Îmi place să văd unde mergem.
Spre Bebbanburg!
Pânza sus!
Subtitrare: Retail