Din episoadele anterioare...
Ce înseamnă asta?
Am dat-o rău în bară cu vraja aia şi n-avem ce face.
- Aveai simbolul ăla pe mână. - Visam că eram în Fillory şi a apărut.
E de la Jane.
- Cine eşti? - Sunt membră a Ordinului.
Bibliotecarii Răscrucii Lumilor.
Ai idee cine sunt ticăloşii care încearcă să mă omoare?
Au fost blestemaţi. Nu pot folosi fântânile,
dar asta nu i-a împiedicat să găsească alt angajament.
Bestia?
Nu ştim magicieni mai buni decât noi. Cu toate astea, Menolly e pe moarte
şi Bender are gânduri suicidare.
- Iar tu? - Am fost dependent de droguri.
Mi-am lăsat fiul într-o maşină încinsă.
Nu învăţăm nimic. Bestia ne omoară mereu.
N-am murit când am mers cu toţii în Fillory.
Avem nevoie de vrăji de luptă.
Ne vărsăm amarul în sticlă.
Când ne revin sentimentele, sunt extrem de intense.
În apropierea podului stă un om care m-a slujit o mie de ani.
Du-i trei daruri. O să te ghideze.
- Mă aşteptam la altceva. - Ştiu.
Mori, jigodie!
A fost groaznic.
Julia, Kady!
În sfârşit. Bine aţi venit!
- Te-am întrerupt? - Nu. Pierdeam vremea.
- Aşadar... - Ţi-am adus forsiţia.
Şi fagure de miere.
Foarte bine, fetelor! Foarte bine. Aţi scăpat de două.
Unde-i platina?
- N-am adus platină. - Păcat.
- Ieşiţi prin magazinul de suvenire. - Dar am adus ceva de mare valoare.
Vorbeşte. Dacă te înşeli, asta e.
Ţi-am adus credinţa noastră.
E complicată treaba.
Îmi place. Dar, sincer să fiu, simt mai mult scepticism decât credinţă.
Îmi dau silinţa.
Ea a avut visul.
Kady, mama ta s-a folosit de credinţa ta,
dar ea nu era adevărata ta mamă.
Stăpâna noastră simte că ai nevoie de un miracol.
Dumnezeule!
Ce-a făcut?
Am simţit o mare povară de când a murit mama, dar a dispărut.
Asta voiam!
Credinţă.
Bine, hai să trecem la treabă.
De ce aţi venit aici?
Vrem să vorbim cu Stăpâna Umbrelor.
Nu mai spune... De ce crezi că meriţi s-o vezi?
Stai liniştită.
De ce şi-ar irosi vremea cu tine?
Sunt privilegiată şi am făcut mari prostii.
N-am cunoscut suferinţa, în comparaţie cu prietenii mei.
Doreşti să-i ajuţi? Să-i vindeci? Asta vrei?
Da, exact asta-mi doresc.
Nu.
Nu! Magicienii ăştia...
Asta vreţi de fiecare dată. Putere.
Ştii ceva?
Am tânjit după asta foarte mult timp.
Dar acum vreau doar să fac ceea ce trebuie să fac.
Dacă e prin preajmă, dacă-i pasă,
vreau să cred că vrea ca fiicele ei să aibă puţină ambiţie.
Aşa că transmite-i că încerc să ating culmi mai înalte.
Stăpâna noastră stă şi aşteaptă. Nimeni nu-i cere socoteală.
Ea veghează asupra noastră, plânge.
Dar astăzi e toată numai un zâmbet.
Poftim invocaţia. Fie ca binecuvântările ei să vă atingă.
- Mulţumesc. - Mai am un sfat pentru cea aleasă.
Nu poţi linişti un clopot,
aşa că bate-l numai când ştii sigur că vrei acel ceva.
Bine.
Ascultaţi...
Arătaţi de parcă aţi făcut măgării azi-noapte.
Conform vrăjilor probabilităţilor, n-avem timp de pierdut.
Un sfârşit de rahat se va materializa în următoarele zile,
dacă nu încercăm să punem mâna pe pumnal.
Aşa c-aţi face bine... Dumnezeule!
Răscrucea Lumilor e gara centrală a multiversului.
Nasturele vă duce acolo.
- Când ajungeţi acolo... - Fântânile sunt portaluri.
Mă laşi să vorbesc? Pentru binele vostru.
Din câte ştiu, poţi folosi fântânile fără să ai nasturele.
Aşa că nu cădeţi în ele. Nu vă rătăciţi.
Locul e plin de nenorociţi puternici cu glugă pe cap.
Dacă suntem separaţi, sunteţi morţi.
Serios? Ce mama dracului v-a apucat?
Nimic. Suntem bine, nu, El?
Suntem în al nouălea cer.
- Nu, nu suntem bine. - Las-o baltă. Trebuie doar să...
S-a terminat!
Scuzaţi-mă puţin.
Alice este uşor emotivă în perioada asta.
- Taci dracului, Margo! - Tu chiar eşti supărat pe mine?
- În ce m-am băgat? - În viaţa mea. Bine ai venit!
- Nu-i amuzant. Nu-i o glumă. - Ba chiar este, Quentin.
Trebuie să vă adunaţi!
Am înţeles! Te rugăm să ne laşi puţin să ne revenim!
Ce faci?
Termină! Nu-ţi mai face griji.
- Da, pustnicul a fost dubios. - Foarte dubios.
Dar n-ai simţit ce-am simţit eu.
Nu ştiu ce energii a folosit, dar omul ştie meserie.
E îngrijorată.
O să dai mereu de tipi dubioşi
când încerci să calci în picioare normele patriarhatului.
Totul e pe cale să se schimbe.
Totul. În sfârşit.
Noroc!
- Ce? - Tu eşti cel mai puţin dusă cu pluta.
Zi-mi care-i treaba!
S-a... Nimic. Las-o baltă.
- Ce mama dracului bei? - Nu ştiu.
Lichior.
- Ce-a făcut Quentin? - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Bine.
Îmi dai şi mie?
- E bun. - Nu-i bun.
Nu, nu este bun.
O să-ţi spun un secret. Obişnuiam să beau Midori în liceu.
E ca sucul de pepene combinat cu parfum,
combinat cu rahat.
- Delicios. - Nu ştiam nimic.
Încercam să scap de voci.
Ideea e că nu judec oamenii care beau lichior.
Şi mi-e clar când cineva încearcă să scape de ceva.
Zici c-ai băut Midori?
Te ajută?
Nicio soluţie nu merge la infinit.
Să ştii că, dacă nu-ţi mai faci griji pe termen lung,
există suficiente mizerii care te pot ajuta pe moment.
Încă te supără ce-a zis?
S-a uitat la mine de parcă putea să vadă prin mine.
Kady nu pare să-ţi împărtăşească grijile.
Pare mult mai bine.
Aşa e. Nu ştiu de ce simt asta.
Stăpâna Umbrelor mi-a apărut în vis. De ce mai am dubii?
Lucrurile de genul ăsta ţin de intenţie, de ceea ce urmărim.
- Avem intenţii dintre cele mai bune. - Să nu-mi mai fac griji?
- Corect. - Crezi că-i aşa de uşor?
Deocamdată.
Mâine îţi poţi face câte griji vrei cu privire la Stăpâna Umbrelor.
În seara asta, trebuie să ne lăsăm pe mâna lui Dionis.
Dionis? Bine. Ai băgat multe studente în pat cu replica asta?
Mai puţine decât voiam.
Bine. Să zicem c-o să ne iasă.
- Ce înseamnă asta pentru tine? - Mă întrebi dacă o să mă întorc?
Da, oarecum.
Nu m-am gândit la asta. Vreau doar să ajung acolo
şi să rămân sau să merg într-un loc liniştit.
Dacă Stăpâna noastră are alte planuri, o să-i fac pe plac.
O să-mi lipseşti.
Şi tu o să-mi lipseşti.
La cât erai de îmbufnată la dezintoxicare... era să nu vorbim.
Eşti o mare figură, Julia.
Pun pariu că le spui asta tuturor fetelor cu care abia ai făcut sex.
Amuzant. Dar vorbesc serios.
Instinctul tău de a te îndoi de tot ce se întâmplă e mană cerească.
Indiferent cât de tare mă indispune?
Valorează şi mai mult când te indispune.
Cred că oamenii furioşi şi sceptici închid gura prea repede uneori.
E posibil ca ăsta să fie unul dintre motivele plecării zeilor.
N-au mai rămas oameni care să le strige numele cu ardoare.
O să sune penibil, dar nu-ţi pierde pasiunea.
- Vorbeşti de parcă-ţi iei adio. - Încerc să-ţi mulţumesc.
Ăsta da, obstacol în drumul aventurii noastre.
- O să ne purtăm ca nişte copii? - Bambi, are tot dreptul să fie supărat.
Greşeşti. Nu accept să se supere omul pe mine c-am făcut sex cu el.
- Cu plăcere. Mă refer la amândoi. - Termină!
Magiile ne epuizaseră emoţional. Merităm să fim păsuiţi.
- Nu-i nevoie să fiu păsuită. - Mi-aţi distrus viaţa.
Quentin, cred c-ai făcut asta singur.
Ne putem vedea de excursia într-o altă lume?
Hai să trecem peste partea în care ne scoatem ochii, vă rog.
Ţi-ar conveni, nu?
E greşit să încep să ţin cu Bestia?
Bine.
Nu credeam că eşti în stare să faci asta.
N-ai dreptul să mă judeci.
Te-ai culcat cu alte două persoane. Ne-am despărţit.
Eram vai de capul meu.
Eu am greşit, şi tu ai pus mâna pe armă.
Mă bucur că te doare. Aşa şi trebuie.
Băieţi şi fete, îmi pare rău că întrerup acest vădit moment tensionat,
dar, potrivit celor mai bune magii de care dispunem,
trebuie să plecăm dacă nu vrem să ne omoare Bestia. Sfârşit.
Renunţaţi la sentimente. Vă puteţi certa mai târziu.
Sună bine?
Dacă o să folosiţi sticluţele cu sentimente,
să-i dăm bice!
Puteam să murim cu toţii din cauza sentimentelor mele faţă de Quentin.
Eram foarte furios acum câteva clipe, dar aţi forma un cuplu frumos.
Luaţi-vă cu toţii de mână.
Hai să ne mişcăm repede!
- Conform hărţii... - O iau eu.
Quentin? Te-am tot aşteptat.
Haideţi! Repede!
Fugiţi!
Rahat!
- Am luat-o pe coajă. - Cum ai găsit locul ăsta?
- Am avut noroc ultima dată. - Harta e la Quentin.
- Rahat! - N-avem hartă.
Suntem înconjuraţi de mercenari, suntem blocaţi într-o bibliotecă.
Planul nu merge ca pe roate.
Penny, ştii locul ăsta. Trebuie să putem vorbi cu cineva.
Da, poate. Urmaţi-mă!
Penny, Alice, Eliot şi Janet, aţi întârziat cu toţii.
- Mă cheamă Margo. - De data asta.
Avem nevoie să ne ajuţi, dar probabil că ştiai asta.
Ştiam. Răspunsul e da, puteţi sta, cu câteva condiţii.
- Începe. - Unu, nu puneţi gând rău cărţilor.
Da, ştim.
Doi, mâncarea, băuturile, substanţele stupefiante sunt interzise aici.
Asta include sticluţele cu trăiri. Se lasă mereu cu stricăciuni.
Sunt sigur că înţelegeţi.
Mi-am făcut întreaga ţinută în jurul sticluţei!
Poţi să fii direct, Quentin? Trebuie să ajung la o şedinţă.
Ştii câte ceva despre ce s-a întâmplat aici.
Bestia, Eliza.
- Vreau să aflu ce se întâmplă. - Sunt sigur de asta.
- Dar discuţia s-a încheiat. - Cum ţi-ai pierdut virginitatea?
Aveam 24 de ani.
Mi-era prea ruşine să recunosc asta. Ea era mult mai în vârstă decât mine.
Avea mult mai multă experienţă, dar...
La dracu'!
Ai reuşit să mă droghezi, corect?
Mi-ai pus ceva în ceai, ticălosule.
Serul adevărului e toxic. E o substanţă interzisă.
Dacă era să mă ataci, ai fi făcut-o deja, dar n-ai făcut nimic.
Eliza. Cine era?
Numele adevărat al Elizei este Jane Chatwin.
Credeam că e o presupunere exagerată.
Ce legătură are Jane cu Bestia?
Mai ştii ce cadou a primit Jane în cartea "Fata prietenă cu timpul"?
Da. Ember i-a oferit un ceas şi un medalion.
Ember i-a oferit puterea de a da timpul peste cap
la nivel cosmic.
Jane s-a folosit de asta ca să creeze o buclă temporală.
Când nu reuşea să oprească Bestia, o lua de la capăt.
O buclă temporală! Bine.
Ce trebuie să facem cu Bestia?
- Continui să te implici. - Nu continui să fac nimic.
Quentin, ai idee de câte ori am purtat această discuţie?
Ai folosit serul adevărului de 27 de ori,
în 27 de feluri. M-am săturat.
Asta-i o versiune sângeroasă a "Zilei Cârtiţei"?
Mereu pomeneşti filmul ăla. Încă nu l-am văzut.
- Acum ţine de mândrie. - Răspunde-mi!
În fiecare buclă, Jane schimbă ceva
ca să vadă dacă se schimbă rezultatul.
Simbolul care ţi-a apărut pe mână te-a dus la Alice.
A fost felul lui Jane de a vă pune să treceţi repede la treabă.
Ştim cât de folositoare s-a dovedit această idee minunată, nu?
- N-a contat nimic până acum? - Ai murit de fiecare dată.
- De câte ori am murit? - De 39 de ori.
De 39 de ori...
Dacă mori a 40-a oară, măcar o să scap de întrebarea asta.
Jane e moartă, Quentin. Bucla a fost distrusă.
Nu mai are cine s-o repornească.
- Deci până aici a fost. - Asta nu-i problema mea.
Problema mea e că sunt suficient de puternic să recunosc
o buclă temporală, dar insuficient de puternic ca s-o schimb.
Roagă-te ca Jane să fi modificat ceea ce trebuie de data asta.
- Altceva, Quentin? - Ce s-a schimbat de data asta?
Te rog să nu pui cărţile pe jos.
Ador cartea asta.
Fotografii dintr-un loc de neimaginat pentru mine.
Ştiu că-ţi displace acum,
dar călătorii au scris cele mai importante cărţi.
Biblioteca a ajuns aşa datorită lor.
O spui de parcă ar fi simplu şi distractiv.
Nu. Dar sunteţi preţioşi.
Din ce am observat,
maeştrii călători se distrează de minune pe parcursul vieţii.
Căutam informaţii tehnice care să mă ajute să devin maestru, dar...
Cărţile pe care le cauţi sunt în altă sucursală.
Evident.
Ai putea grăbi procedura?
Mă grăbesc şi am mare nevoie să ştiu cum să-i iau pe alţii cu mine.
- O să depun cererea. - De ce nu sunt optimist?
Poate, deoarece Kafka a scris "Procesul"
după ce a petrecut o săptămână la bibliotecă.
Penny, dacă reuşeşti să rămâi în viaţă suficient de mult,
o să-ţi poţi controla puterea. Îţi promit.
Dacă...
Scrie asta în cartea mea?
Nu vreau să-ţi stric experienţa.
Bună!
- Am fost la Brakebills? - Trebuia să fii.
Mă rog, ai fost de 39 de ori.
Tu ai reprezentat schimbarea.
Jane s-a gândit c-o să devii mai puternică dacă eşti exclusă.
Deci am avut dreptate. Am avut dreptate de la început.
Nu ştiu ce să-ţi spun, Jules.
Trebuia să te fi crezut. Trebuia să fi ştiut.
Asta nu se compară cu ce ţi-am făcut eu.
A fost o mare prostie,
născută din răzbunare.
A fost foarte periculos.
Îmi pare nespus de rău, Q.
Mulţumesc.
- Cum îndreptăm lucrurile? - Nu ştiu.
Ştiu doar că-i posibil să fiu ucis în curând
şi nu vreau să mor supărat pe cea mai veche prietenă a mea.
- Mi-ai lipsit al naibii de mult. - Şi tu mi-ai lipsit.
Miroşi la fel.
Bine.
Aşadar, suntem în mijlocul unei mari conspiraţii.
Suntem marionete. Julia nu merge la Brakebills. Altceva?
Reacţionezi mult mai bine decât aş fi făcut-o eu.
Asta, pentru că există vrăji mai importante pe lumea asta.
N-ai putea crede ce grozăvii am văzut.
Nici mie nu-mi vine să cred.
Ce?
Eu şi nişte prieteni am avut preocupări dintre cele mai diverse.
Tu şi Kady? Ea unde este?
În misiune. Ca toţi ceilalţi.
Au ordine destul de stricte.
- De la cine? - De la o zeiţă.
Am invocat-o, şi ea ni s-a arătat.
Aici? În apartamentul tău?
Nu mă crezi. Nici eu nu m-aş fi crezut.
De asta mi-a oferit o dovadă.
- Ăla-i lapte? - Da.
E marfă. E inutil. E cam scârbos.
Dar uită-te sub glugă.
Dumnezeule!
- Cine a făcut vraja asta? - Ţi-am zis. Ea.
A fost nebunie curată. Ziceai c-am luat un pumn de ecstasy.
Când m-a atins, parcă mi-a fost defragmentat psihicul.
Ne-a atins pe toţi. Ne-a îndeplinit toate rugăminţile.
A vindecat-o pe Menolly de cancer la sân.
L-a trimis pe Richard unde voia să ajungă.
Am fost martoră la asta.
Credeam că vrăjile nu pot să vindece cancerul.
Vrăjile obişnuite, nu.
Nu pot să te mint. Mi-a fost foarte greu o vreme,
m-a durut că nu eram la Brakebills, dar n-am cum să nu cred
că asta mi-a fost soarta.
Da, sau a fost combinaţia aleatorie corectă.
Spune-i cum vrei, nihilistule.
Am nevoie să mă ajuţi.
Nu ştiu cum să mă întorc.
Am fost separat de prietenii mei. Nu-i pot lăsa să lupte singuri cu Bestia.
Trebuie să găsesc o cale...
Vrei să vin cu tine în Fillory? Am înţeles bine?
Da.
Hai cu mine!
Vai de capul meu! Asta-i masa noastră.
Am plănuit călătoria asta de la nouă ani.
Chiar aşa am făcut, nu?
Stăpâna noastră mi-a oferit o misiune.
- Zici că sunt ţicnită. - Oarecum.
Care-i misiunea?
Mi-a zis că-mi este scris să găsesc un nou fel de magie.
A spus că e vorba de ceva ce nu poate fi oferit.
Trebuie găsit.
Deci trebuie să găsim acel ceva. Pun pariu că e aici.
Se pare c-o să-l vizităm pe vrăjitor.
Te-ai mai gândit cum am putea ajunge acolo?
În 1940, Londra începe să fie atacată. Mama lor moare în 1941.
Q., unde baţi?
Nu putem deschide o uşă spre Fillory,
dar ştim când se deschid acele uşi.
Când pleacă fraţii Chatwin. Dacă reuşim să ajungem acolo,
i-am putea urmări.
Ştiu doar că există vrăji temporale
şi că ne-au făcut viaţa un calvar de 39 de ori.
Eu spun să ne folosim de ele.
Asta ne-ar duce în trecut, nu?
Fillory e un tărâm magic.
Jane cade în mlaştina aia, din care iese 20 de ani mai târziu.
Cade la înţelegere cu vrăjitoarea ca s-o trimită înapoi în trecut.
De îndată ce ajungi acolo, soluţii există.
Am o idee. Richard mi-a zis ceva relevant.
Dar trebuie să mergem undeva. La Brakebills.
Bine. Trebuie să fii studentă ca să treci de bariere.
Cheie de absolvent. Richard mi-a dat-o.
Locul ăsta-i imposibil. Cum poţi găsi ceva aici?
Există un întreg sector dedicat picturilor cu pisici.
- Ce-ai aflat? - E cartea lui Mike McCormick.
E o nuvelă.
Era republican. Îţi vine să crezi?
Dar cel mai grav lucru e că a dus o viaţă fericită.
Eliot, e mort. De ce te torturezi?
Fiindcă e vina mea că a murit.
Dintre toţi oamenii care nu înţeleg asta, reuşeşti să fii în capul listei.
- Ce faci? - Las trecutul în urmă.
Termină!
A avut o săptămână foarte grea. Plătim amenda.
Nu. Accesul la bibliotecă vă este definitiv interzis.
- E doar o carte. - E o viaţă.
Sunt unice.
Nu, stai!
- Ce aţi făcut? - Să mergem!
"Pod către Roma Antică."
"Pod către Cretacic". Am găsit ceva interesant.
"Southampton, Anglia, 1912"?
- Călătoria inaugurală a Titanicului. - Distractiv...
Lucrurile astea ne duc într-un anumit punct al istoriei...
După ce introduci data, aşa rămâne.
Era folosită o bucăţică dintr-un element incredibil de rar.
A fost epuizat până-n anii '70.
Stai aşa! Am găsit o disertaţie.
Nişte studenţi au vrut să se întoarcă în trecut ca să-l omoare pe Hitler.
"Operaţiunea Moarte Führerului."
Nimeni nu le-a zis că Hitler era un magician puternic.
Da. Hitler i-a omorât.
- Ce dată au introdus? - 19 aprilie 1942.
- 19 aprilie. - Da.
Mai ştii ce se întâmplă în "Pădurea Zburătoare"?
Jane s-a dus în oraş ca să caute un cadou pentru Martin.
21 aprilie 1942.
Două zile mai târziu. Q., s-ar putea să ne iasă!
Nu credeam c-o să zic asta, dar bine c-a existat Hitler.
Nu. Încă sună îngrozitor.
Fântâna spre Pământ e păzită.
- Ţi-am zis c-o să fie. - A meritat să încercăm.
Ce altceva puteam facem?
Puteaţi să nu faceţi prostii în bibliotecă.
Să mergem!
Nu mişca! Suntem magicieni bine pregătiţi de pe Pământ.
Staţi aşa! Sunteţi de la Brakebills?
Josh Hoberman, promoţia din 2016. Veniţi cu mine, dacă vreţi să trăiţi.
Mereu am vrut să spun asta.
Chiar trebuie să plecăm.
Bun venit în casa Hoberman!
Vă puteţi servi cu orice. Numai nu mâncaţi morcovii.
Nu ştiu de ce, dar au efect psihedelic.
Circumstanţele sunt foarte ciudate în Răscrucea Lumilor.
Vai de capul meu! Are gust de pizza.
- Da, ştiu - De cât timp eşti aici?
De câteva săptămâni.
M-am stabilit aici ca să văd dacă mai vine cineva.
- Cine? - Colegii mei.
Nu te panica,
dar nimeni de la Brakebills nu ştie ce s-a ales de voi.
Au trecut doi ani de atunci.
Rahat! Diferenţele de timp...
- Victoria m-a pus în gardă. - Victoria?
O cunoşti?
Sunt în viaţă datorită ei.
Ne spui sau nu ce mama dracului s-a întâmplat cu voi?
- Unde v-aţi dus? - În Fillory.
În vacanţa de primăvară.
V. e incredibilă. Se plimbă fără frică prin Univers.
Profesorii i-au făcut un tatuaj ca s-o oprească. L-a tăiat singură.
- Joshy. N-o să-ţi vină să crezi. - Ce e?
Am reuşit. Am dat de Fillory!
- Ce? - Am găsit Fillory!
- Dumnezeule! - Mergem în Fillory!
Am plănuit o excursie. Urma să ne distrăm, să ne drogăm cu centaurii,
să ne întoarcem la timp.
Dar au aflat toţi bobocii, cu excepţia câtorva rataţi.
Dar V., mărinimoasă fiind, i-a luat pe toţi cu ea.
A fost magic!
A fost minunat, mult mai bine decât la Brakebills.
Am trecut dintr-o lume alb-negru într-una colorată.
Eu şi V. am făcut sex cu o naiadă.
Donnie a făcut sex cu un cal vorbitor.
Nu-i tocmai tabu în Fillory, fiindcă ai acceptul animalelor,
dar tot ne-a şocat.
Am înţeles. Aţi făcut sex cu animale. Cum ai ajuns aici?
Am fost păcălit să accept misiunea asta.
S-a dovedit a fi o capcană pentru Victoria.
- Un tip pe care l-am numit Mothra... - Îl ştim pe ticălosul ăla.
A fost un măcel.
V. m-a adus aici şi s-a întors. Mi-a zis să rămân aici, şi aşa am făcut.
V. trebuia să se fi întors deja.
A prins-o. E încă în viaţă.
- De unde ştii? - Sunt ca ea. De asta sunt aici.
Putem merge cu toţii s-o salvăm pe Victoria.
- Ne poţi duce tu. - Ei bine...
Încă n-am reuşit să aflu cum să iau alţi oameni cu mine.
Nu-i bai. Folosim fântâna.
Nu ştim unde-i fântâna care duce-n Fillory.
E simplu. E a treia piaţetă de la stânga, de pe al doilea rând.
Problema e că jigodiile alea cu vrăji de luptă vor să ne omoare.
Discutaţi.
E în debara. El şi Margo au creat o uşă spre pubul lor preferat din Londra.
Par distractivi.
- Trebuia să iei parte la toate astea. - Cred că Jane a avut dreptate.
Dacă m-aş fi distrat aici, n-aş mai fi simţit nevoia
să aflu care-i scopul magiei.
Care-i adevăratul scop al magiei?
Rezolvarea problemelor, prostuţule.
Crede-mă, am făcut multe greşeli înainte să înţeleg asta.
Toate eforturile mele au fost în zadar. Am reparat mici porcării.
Dacă problemele mari ar fi fost simplu de rezolvat, oricine putea s-o facă.
Haide!
Alice.
Odihneşte-te.
Zici bine. Ar fi bine s-o fac. N-o să-i dau de capăt.
Încercam să aflu cum putem ajunge la fântână fără să murim cu toţii.
Ai nevoie de ajutor?
Penny, uite care-i treaba.
Îmi pare rău dacă ai înţeles greşit intenţia mea...
Termină.
A fost plăcut, bine?
Eşti unul dintre puţinii oameni pe care-i respect.
Da, zici bine. Fac situaţia să fie ciudată.
Este ciudat.
Noi suntem ciudaţi. Şi ce?
Suntem prieteni, nu?
Mă tot gândesc la Quentin.
Ştiu. Mă tot gândesc cât de groaznic ar fi
dacă, dintre noi toţi, numai el n-ar apuca să ajungă în Fillory.
Apoi îmi aduc aminte că-l urăsc.
- De ce sunt aşa de idioată? - Termină.
Quentin este irelevant.
Reprezintă o scuză ca să faci ceea ce faci mereu.
- Ce fac? - "Mă dau bătută. N-o să reuşesc."
Situaţia e complicată. Dacă e să renunţi la mizeriile alea, acum e momentul.
Fosfologie.
Pot manipula lumina din jurul întregului grup, făcându-ne invizibili.
O să fie dificil cu cei doi sori, dar nu e imposibil.
- Va trebui să ţinem aproape. - Când plecăm?
Cât mai curând. Sorii sunt aproape în poziţia corectă.
A început! Scuze.
Penny, Eliot, sunteţi înalţi,
aşa că mergeţi aplecaţi şi ţineţi aproape de mine.
- Dacă nu, o să vă vadă. - S-a făcut.
Ai înţeles, nu?
Eliot, vii?
Sunt în spatele tău, Bambi.
Să-i dăm bătaie!
Vai de capul meu!
Să fie o alarmă aeriană?
1942.
- Trebuie să plecăm de aici. - Da.
Faceţi dreapta.
Eşti bine, Eliot?
Totul e incredibil.
Faceţi stânga!
Da, am luat pistolul cu mine.
Mersi, Margo.
Cu plăcere! De ce nu te-ai mişcat?
Morcovi psihedelici.
Margo, mi-ai salvat viaţa.
Ura! Mai poţi să bei încă o zi.
- Rahat! Ne-au văzut! - Fir-ar! Haideţi!
Dumnezeule!
E atât de mică!
Da. Şi nu are idee ce-o aşteaptă.
Acolo trebuie să fie, nu? Uşa spre Fillory e vizavi.
Vine!
Eşti pregătită, Janey?
Da, Martin, cred că da.
Dumnezeule!
Q.
Priveşte!
Aţi urmărit serialul MAGICIENII
Seria I Sfârşitul episodului 12
Subtitrare: Retail