Vă salut, public glorios.
Sunt eu, Ember, zeu al Fillory.
Puteţi să vă înclinaţi şi să vă ploconiţi. Aştept.
Dar am atâtea să vă spun.
Eu, cu puţin ajutor de la fratele meu, Umber, odihnească-se în pace....
Am creat o lume complexă ca lucrătura în filigran,
şi aşa am şi numit-o.
Doar că eram un pic băut, aşa că a ieşit Fillory.
O lume înţesată de magie,
animale vorbăreţe, creaturi sexy.
Serios, ce planetă.
Am potrivit totul pentru distracţie maximă.
Am stabilit să fie condusă de copii ai Pământului,
o planetă mică, sumbră, cunoscută pentru magicienii ei curajoşi.
Aceste suflete viteze veneau
şi, când deveneau plictisitori, dispăreau.
De exemplu, Martin Chatwin.
Un băiat deştept, viteaz, un erou înnăscut,
dar, sincer, greu de privit
după ce a fost molestat.
Aşa că am luat decizia dificilă
de a-l da afară şi de a-l înlocui
cu cineva mai pontos şi mai amuzant.
Dar Martin a fost mai tenace decât credeam.
A băut din Izvor ca să devină puternic,
distrugând Fillory în acest timp,
şi a pus bombe pentru mine şi fratele meu.
Înainte să vă dezmeticiţi, Umber a murit
şi eu m-am ascuns în Loria.
Sunt atât de plictisit, copii ai Pământului.
Scena doi...Martin s-a transformat
într-o bestie groaznică îmbrăcată într-un costum dichisit.
Intră în scenă Quentin Coldwater şi prietenii lui...
Drogatul, Victima,
Nenorocita, Încruntatul
şi Martira.
Le-am dat binecuvântarea mea
şi au pornit să ucidă Bestia.
Bineînţeles că au eşuat.
Întorsătură de situaţie! Au trebuit să o ia de la zero
cu Bestia. Palpitant.
Pericolul traumelor sublimate e o temă majoră în povestea noastră,
scoasă în evidenţă de faptul că Julia şi Martin s-au aliat
pentru a-l ucide pe zeul pământean care a violat-o.
Totul foarte ambiguu şi zguduitor... Ştiu!
Parteneriatul Juliei a tulburat masiv
activitatea lui Quentin. Ne-a frânt inima.
Am fost obligat să intervin. Apariţie scurtă.
Am spurcat Izvorul.
Nu a fost tragic când Alice a murit?
Nu a fost înfricoşător când a devenit Niffin?
Caracterul personal al poveştii ei
a subminat bine călătoria eroului în cazul lui Quentin.
Firea omului este destinul lui, şi, în ultimă instanţă,
Quentin e un Magician inteligent care, cu toate astea,
şi în detrimentul lui, acţionează din inimă.
Dar am făcut şi alte lucruri!
De exemplu, l-am dus pe Quentin la Vrăjitoarea cu Bomboane.
Staţi liniştiţi, asta va da roade.
Am ascuns bila Izvorului sub nasul lor,
am făcut Podul Curcubeu să înflorească,
am furat de la Păzitorul Râului,
ca el să fie furios când Penny nu vrea să-i plătească.
Ştiu, a fost bună asta.
Eu am făcut ca soţia Marelui Rege
să ovuleze chiar în ziua în care trebuia, ceea ce a condus la...
E însărcinată!
Ceea ce a dus în final la...
Zânele pot să aducă la viaţă Izvorul?
- Da. - Şi ce vor în schimb?
Un copil de neam domnesc din Whitespire.
Duceţi-o în temniţă.
Te va transporta pe tărâmul zânelor.
Am stricat de multe ori sistemul de filtrare,
ca Izvorul să fie imprevizibil şi distractiv.
Acele pene de magie enervante? Eu le-am pus la cale!
Sigur, Ordinul ştie ce fac.
Au intrat în panică din cauza Marelui Spaţiu Gol,
bănuind că va exista un atac fatal asupra Izvorului.
E adevărat, aproape am terminat cu Fillory.
Orice capitol trebuie să se termine,
şi, în ajunul distrugerii mele binevoitoare,
mă descarc de toate.
Ca atunci când cauzezi schimbarea de climă
care ucide întregi specii anoste de animale sălbatice,
transformând oamenii în şobolani delicioşi.
Săptămâna asta toţi copiii s-au născut fără gură.
O, groaznic!
Pun pariu că vă întrebaţi ce urmează,
şi aşa ştiu că mi-am făcut bine treaba.
Relaxaţi-vă, luaţi o pipă cu marijuana,
şi bucuraţi-vă de marea mea operă.
O numesc Ultima Suflare a lui Fillory.
Mi-e dor de foc, bine?
Bea asta.
Ce e?
Te face incapabilă să-ţi faci rău singură.
Nu are niciun sens, Q.
Nu poţi să-mi dai pastile ca să-mi treacă.
Bea-o, la naiba.
Pe toată.
Îh.
De ce m-ai adus înapoi?
De ce mă tot întrebi asta?
Eu...
Am văzut cum aproape ai murit încercând să-l aduci pe fratele tău înapoi.
L-ai iubit. Eu te iubesc pe tine.
Aş vrea să rămân singură acum.
Să înţeleg că mă fac bine.
Pielea şi se reface.
Evident, plămânii sunt,
ca să folosesc un termen de specialitate, făcuţi praf,
dar ce e mai important...
Spune direct.
Ai leziuni pe coloana vertebrală,
care cresc într-un mod agresiv.
- Cancer. - Cancer plus.
Ai fost expus la ceva în care apar urme de magie.
Deci un magician a făcut asta?
Atunci poate e un cod pe care-l putem descifra.
Cât mai e?
E greu de spus, dar întregul departament lucrează la asta...
Adică cât mai e până mor, dacă nu-l descifraţi?
Două sau trei săptămâni.
Dar te asigur că facem tot ce putem să...
- Da. - Bine...
Nu aştept să mor pe un pat de spital.
- Bine, nu cred... - Nu aştept!
- Putem vorbi, te rog? - Da.
Salutare, frumosule.
Nu te supăra...arăţi la fel de nasol ca mine.
Mă îndoiesc.
Eşti pe moarte.
Sunt doar puţin slăbit.
Kady...
Ce? Nu e vorba de mine.
Ce s-a întâmplat?
Spune-mi.
Reynard nu mai e.
Ar trebui să fiu fericită, dar...
Nu e cum voiam eu.
Nu e de ajuns.
Doamne, îmi vine să mă dau cu capul de pereţi.
De ce nu se pate repara nimic?
Aşa e viaţa, cred.
Nu vreau să mori.
Bineînţeles că nu.
Sunt cel mai bun partener sexual pe care l-ai avut.
Taci din gură.
- Ce-o să facem? - O să ne gândim.
Kady, hai să nu pierdem timpul fiind furioşi, bine?
O să-i caut pe Quentin şi pe Eliot,
Mă opresc puţin în câteva locuri.
E o gaură drăguţă.
- Ai... - Spune ce ai de spus.
Vrei ceva.
Da.
Mai întâi...
Eşti bine?
Sunt din nou întreagă.
Ceea...
Ceea ce e un lucru bun.
Dacă e un lucru bun să ai accese de plâns,
să te simţi foarte vinovat şi să ai atacuri de panică,
atunci, da, sunt foarte bine.
Şi cum trebuie să mă întorc la una dintre astea în curând,
fie că vreau, fie că nu vreau, spune-mi cu ce să te ajut?
Q spune că ai o amuletă care m-ar face invizibil pentru un zeu.
Nu mă prefac că înţeleg prin ce ai trecut,
dar îţi pot spune că
modul în care te relaţionezi cu canapeaua aia nu-mi e necunoscut.
Atunci ştii că vreau să fiu singură.
Şi că, probabil, n-ar trebui să fii singură acum.
Ce-ţi pasă?
Pur şi simplu îmi pasă.
Vino cu mine
şi ajută-mă să-l conving pe Ember să ne lasă să păstrăm Fillory.
- De ce? - Pentru că nu am întâlnit niciodată
pe cineva mai puţin doritor să accepte un refuz.
Dar te-am trădat, mai ştii?
A fost demult.
Am nevoie de ajutor, şi tu la fel.
Hai să rezolvăm nişte chestii.
Ce zici? Vrei să-ţi pui nişte pantaloni pe tine
şi să mă ajuţi să salvezi magia?
Mă duc să vorbesc cu Eliot şi cu Quentin.
- Kady... - Spune-i lui Penny
că m-am dus să găsesc un loc liniştit unde să mă droghez.
Sunt gata să plec când vrea el.
Uite care e faza.
Tocmai am citit cartea ta în bibliotecă, ambele volume.
Cartea mea? De ce?
Pentru că se termină ca toate celelalte în câteva zile,
cu 20 de pagini goale.
Ceva e pe cale să se întâmple, ceva magic
şi rău, şi cred că e...
Ember. A făcut tot felul de chestii nasoale în Fillory,
ca de pe o listă cu ultimele dorinţe.
Ce scrie în cartea mea?
Faci o cercetare,
afli că Prinţul Ess din Loria a cucerit Whitespire.
Rahat.
Apoi îl răpeşti pe Idri, care cred că e şobolan,
îl transformi la loc, apoi vii aici ca să încerci să găseşti vraja perfectă
să-l obligi pe Ember să nu se atingă de Fillory.
- Dar dacă cartea mea se termină... - Exact.
Ştim că asta nu funcţionează,
aşa că trebuie să faci orice altceva... orice.
Alege un plan şi dedică-te lui.
Dacă e predestinat, nu e scris?
Da, dar cred că poţi să-l schimbi.
Bine, deci putem salva Fillory
dacă adoptăm viziunea liberului arbitru asupra universului,
ceea ce e corect.
Ce trebuie să fac?
Du-te. Ia-l pe Idri.
Grăbeşte-te.
Trebuie doar să rezolv ceva.
Hei.
Am calculat un portal către Tahiti.
Stai aşa.
Nu.
I-ai avertizat.
Ai făcut destule. Meriţi să fi terminat.
Îmi pare rău. Crede-mă, aş prefera...
Nu mai contează, Penny.
Haide!
Penny, e nevoie de tine imediat.
- Sunt ocupat. - E o urgenţă.
Avem nevoie de tot personalul.
Eşti nebună?
E pe moarte.
Da, pentru că a mers într-o zonă interzisă
şi a fost otrăvit letal. Asta înseamnă că e sub strică supraveghere,
dar nu că e scutit de muncă.
Vom lua toate măsurile să ne asigurăm că se simte confortabil.
Ce naiba ai?
Kady, e la mijloc însăşi cunoaşterea.
E mai importantă decât oricare dintre noi.
Vă las un minut să vă luaţi la revedere.
Nu, nu la revedere.
- Kady, ascultă, eu... - Nu, îţi spun,
nu e corect.
La naiba.
Fir-ar să fie!
Sparge încuietoarea aia.
Grăbeşte-te, înainte să ne vadă vreo nenorocită de zână.
Lucrez cât pot de repede.
Fen? Eşti bine?
Draga mea, ştii unde eşti?
O câmpie e aşezată deasupra noastră,
deci Castelul Zânelor şi Whitespire ocupă
acelaşi spaţiu şi timp, dar două dimensiuni.
Sau posibil aceeaşi dimensiune, dar la o viteză foarte mare,
ca episodul ăla din "Star Trek" în care...
Rezolvă lanţul ăla, Josh.
Nu.
Nu fără copila mea. Au luat-o de aici.
Trebuie să vii cu noi, bine?
Desfă cătuşele, Hoberman.
Ia-o cu mine. Haide.
Haide.
Aici eraţi.
Regina vă va primi acum.
V-aţi simţit ca acasă,
v-aţi furişat prin castelul meu.
De fapt, e mai mult castelul meu,
din care voi aţi făcut o versiune învechită.
Ce cauţi, fată de pe Pământ obraznică?
Femeia şi copilul pe care le-ai furat.
Am făcut o înţelegere.
Înţelegerea a fost o prostie inumană
făcută sub presiune.
Uite...
Spune-mi ce vrei, doamnă.
Copilul e al meu.
Trecând la subiect.
Nu, subiectul e copilul.
Ember s-a plictisit de Fillory.
Subestimaţi cât de periculoasă
poate fi supărarea un zeu.
Încercaţi să-l găsiţi pe Ember de luni de zile.
Ne ignoră.
Pentru că cereţi lucruri.
Oferiţi-i ceva în schimb.
De unde ştii toate astea?
Pentru că e în interesul nostru comun ca Marele vostru Rege să reuşească,
Tind să vă las să vă duceţi să-l ajuţi.
Grozav. Josh, Fen, copilul şi cu mine vom pleca imediat.
Ştii că nu merge aşa.
Îţi este cunoscută asta?
- Nu. - Dar, la naiba.
Miroase bine.
I-ar mirosi şi mai bine unui zeu.
O să-l atragă pe Ember.
Ia-o. Pune-o în...
Ştiu. Prăjiturele.
Iubeşte prăjiturelele.
Bine.
Arată-ne drumul înapoi.
Sigur ca da.
Imediat ce-mi veţi da obolul.
Călătoria din lumea asta costă, draga mea.
Nu fac eu regulile.
A, eu le fac.
Ne vom vedea curând, cred.
Ce mai face Alice?
- Eliot, eu... - Avem nevoie de ajutorul tău, Q.
I-ai dat chestia care desface secretele
- din butoiaş, nu? - Da.
Fizic, e în siguranţă,
dar mintal... pfiu!
Ce ar trebui să fac?
Ştii ce am învăţat ca Mare Rege?
E inevitabil să greşeşti,
şi sunt nişte greşeli pe care nu le poţi niciodată repara.
E enervant şi înduioşător, dar...
Cred că am distrus-o, Eliot.
A luat singură multe decizii de-a lungul vremii.
Nu zic că nu e naşpa. Zic că...
Fillory are nevoie de tine.
Tu ai ales să fii rege. Asta înseamnă să fii rege.
Avem un plan, dar...
Avem nevoie de cineva care e un fan obsedat.
Ce naiba faci aici, rege mic şi tocilar?
Stai pe scaunul meu, nenorocitule.
Unde naiba sunt paznicii?
Dorm, îmi pare rău.
Ai grijă spre ce îndrepţi chestia aia.
Tată.
Eşti în regulă.
A trebuie să fac asta. Erai un şobolan.
Îmi dai tronul înapoi?
Ne luptăm dacă vrei.
Am devenit destul de sigur cu o sabie.
Da...
Aşa că nu.
Bine.
Întotdeauna ţi-a plăcut să ieşi ca o vijelie.
Şi eu ar trebui să plec.
Ar trebuie să fiu acolo pentru oamenii, orice s-ar întâmpla.
Adică, în caz că eşuez?
Nu vei eşua.
Hmm.
Ştii, de când m-a alungat Ember,
mâ gândesc dacă asta nu a anulat contractul cu Fillory.
Am putea să verificăm.
Bine, deci faza e că spaţiul ăsta gol,
e pe cale să se întâmple şi e în linie
cu tot ce ai zis despre Ember.
Copacul ăsta e prea asimetric?
E drăguţ, eu...
Deci nu vrei să ne ajuţi deloc?
Nu poţi să apari după ce ţi-ai înscenat propria moarte.
Îmi pare rău.
Sfârşitul lui Fillory mă întristează şi pe mine.
Deci Fillory se va sfârşi?
Te plac.
Tu ţii la lucruri.
Nu e o trăsătură care m-a ajutat prea mult.
Dar ar putea să fie, dacă o foloseşti nu să repari ce e de nereparat,
ci ceva mai prospăt şi mai perfect,
cum ar fi, să zicem...
Vrei să facem o vizită? Să iei nişte notiţe?
- Ă... eu... - Îmi pare rău,
dar te porţi de parcă te-aş ruga,
eu fiind un zeu şi tu, o maimuţă cheală.
Aşa că dă din cap şi spune mulţumesc.
Bine.
Să mergem în lumea de buzunar, cunoscută anterior drept Cuba.
Uau!
Venirea din lumea zânelor
te zdruncină mai mult decât călătoria de plecare.
Nu mai zice!
Eşti bine?
Iisuse.
Fen nu a vrut să vină pentru că fiica ta a rămas la ele.
Îmi pare rău.
O să mai încerc.
Îţi promit, El.
Mai întâi trebuie să ocupăm de nenorocitul ăla de Ember.
Am venit cu o momeală.
Semăn cu Jack Sparrow, dacă ar fi jucat de un om.
Eu mă gândeam mai degrabă la Nick Fury feminin.
- Uite ce e... - Nu, trebuie să...
Ştiu, bine?
Eram furios şi mi-era frică de ce ai fi capabilă să faci,
dar ai făcut tot ce puteai într-o situaţie imposibilă,
care ar fi distrus pe oricine, inclusiv pe mine.
Plângi cu ochiul bun?
Nu.
Ba da.
Şi nu e ochiul meu bun. E singurul meu ochi.
- Eh... - Nu e amuzant,
nenorocitule, sunt un Ciclop!
În sfârşit un monstru mitologic.
Căsuţă...bifată.
Încercăm prea tare.
Poftim?
Să trecem peste şi să o luăm în râs.
Nu e acelaşi lucru. Să nu ne prefacem că e, bine?
Mă doare şi mai tare din cauza asta.
Cred că trebuie să trăim cu presiunea asta
până când viitorul ni se va dezvălui singur.
Între timp, viitorul ăla va fi un mare spaţiu gol,
un nimic post-apocaliptic, dacă nu facem ce ştim noi mai bine.
Să acţionăm cu o totală lipsă de empatie şi control?
Să petrecem ca şi cum lumea ar depinde de asta,
pentru că, Bambi Cu Un Singur Ochi...
aşa e.
O, Doamne.
Am organizat orgii mai bune când aveam 10 ani.
Vă prezint prăjiturelele.
Ştiu că sunt irezistibile, sunt din cânepa zânelor,
dar rezistaţi. E pentru oaspetele de onoare.
Fii brutal.
E chiar liniar.
Cum sunt pastele?
Sunt bune.
Excelent.
Poate un pic...
Elastice?
- Fade. - Fad în sensul bun sau...?
Fad nu e nici în sensul bun, nici în sensul rău.
Sunt pentru toate gusturile.
Sigur, dar...
De obicei, oamenilor...
Creaturilor care gândesc, chiar şi zeilor...
Uneori le place necunoscutul, imprevizibilul,
chiar şi ce e insultător.
Un pic de...
Haos.
Eşti fericit acum?
Ştii cui i-ar plăcea asta,
cine ar crea o lume întreagă din pata asta slinoasă?
Fratele meu.
Da, Ember ar face totul vraişte.
Nu-mi vorbi de Ember!
Te plac, băiete, dar mă aprind repede.
Stai puţin. Ce zici de un sacrificiu uman?
Nu. Doar dacă prăjiturelele nu sunt bune.
Miros grozav,
dar nu cred că funcţionează, aşa că...
Prăjiturele.
Mmm. Oooo. Mmm. O!
O, da.
Bine ai venit, Ember, zeu între zei.
Stai puţin, pe tine nu te-am alungat?
- Ba da, Lord al Tuturor, dar... - Nu mă aşteptam la asta.
- Pot să explic. - Îmi...
Place la nebunie!
O întorsătură de situaţie veritabilă, o adevărată surpriză.
Când s-a întâmplat asta aici ultima oară?
Exact. Ne pare rău pentru asta.
Nu ne-am făcut bine treaba, dar plictiseala înseamnă moarte.
- Sunt total de acord. - Nu-i aşa?
- Da. - Mm.
Dar putem să facem din Fillory un loc mai incitant şi...
Mai interesant de urmărit ca niciodată.
Asta e oferta noastră. Un capitol nou
care să se numească "O Grămadă de Drame şi Suprize".
Interesant.
Cum?
Nu distruge Fillory.
Agită lucrurile, da.
Aşa cum ai făcut cu şobolanii.
Da, şobolanii, foarte amuzant.
A fost bună, nu?
- Da. - Încă mai râdem.
- Nu-i aşa? - Îhî.
- Nu-i aşa, râdem? - Râdem!
Mai sunt atâtea de făcut aici,
lumea asta mai poate oferi atâtea întorsături de situaţie şi surprize.
- Mm. - Adu-ţi aminte
când ai creat pentru prima oară săbiile de iarbă.
- Copaci cugetători. - Animale vorbitoare.
- Izvorul Nesecat. - Adu-ţi aminte
ce ai construit împreună cu fratele tău, Umber.
Fratele meu, odinească-se în pace, era doar un critic
fandosit, agresiv, obsesiv-compulsiv, şi un...
Puturos, lacom, promiscuu, egoist,
care-şi asuma toate laudele şi mânca şoricei.
E un capriciu să vorbim despre toate astea,
şi m-am săturat şi am terminat cu capriciile.
Chiar înţelegem cum e să conduci o lume capricioasă.
- Am dreptate? - Mm.
Nu e chiar un capriciu, de fapt.
Atunci să terminăm treaba.
De ce să aşteptăm?
Să începem chiar acum.
Nu, nu, nu!
Nu asta am vrut să spunem...
Dă înapoi!
Opreşte-te! Ai înnebunit?
Nu! Vreau să spun, vreau să spunem...să o facem mai bună.
Mai puţin capricioasă, mai... rea, poate, mai ca tine.
Poate, dacă nu aş fi nevoit s-o fac singur.
Spuneţi ce vreţi despre iubitul meu frate decedat,
dar era nebun după munca în plus.
Avea o dragoste ciudată pentru...
Locul ăla blestemat.
Nu mai avem ce să facem acum...
Nu aş mai suporta să mă întorc. Nu o s-o fac.
Nu.
De fapt suntem deja acolo.
Unde?
Apocalipsă! Apocalipsă!
Nu e minunat?
Ce faci?
Faci un dezastru!
Eu...
M-am întors.
Trăieşti.
Cum se poate, frate?
Ai murit luptându-te cu Martin ca să mă salvezi.
De ce ţi-e frică?
Mă bucur.
Martin mi-a spus că ai murit...
Când m-a alungat.
Ce-aţi zice de o îmbrăţişare?
E o reuniune de famile.
A fost o trădare de familie.
Nu-i aşa?
- Nu-i aşa? - Nu!
Nu!
Nu pot să fiu aici.
Tot timpul ăsta m-am gândit,
"Martin, atât de puternic."
Dar, nu.
Era doar un negociator genial.
Alungarea mea în schimbul vieţii tale.
Suflet pricăjit,
meschin şi puturos!
Frate, te rog!
Te rog!
Mereu ai fost
cel slab.
Vino şi prinde-mă, bebeluşule.
Vrei să ştii de ce eşti aşa plictisit?
Pentru că eşti prea prost să înţelegi.
Eşti prea răsfăţat şi încrezut să pricepi...
Cum îndrăzneşti? Sunt zeu.
Chiar eşti? Serios?
Nu sunt impresionată.
Am văzut zei înfricoşători, dar tu?
Nu eşti decât un tiran meschin.
Quentin...
Tu... mereu....
surprinzi.
La naiba.
Q?
Cred că tocmai ai salvat întreaga lume.
Suntem, oficial, un ţinut de păgâni fără zei,
iar astăzi e prima zi a adulteţii societăţii noastre.
Eu, unul, sunt un pic îngrozit şi în aceeaşi măsură entuziasmat.
Şi încerc să nu devin "Hamilton."
Aşa că îi predau următoarea etapă a maturizării noastre
Marei noastre Regine.
Avem nevoie de o constituţie.
Poftim?
Sunt unele destul de bune aici, aşa că, să luăm părţile cele mai bune.
Ţi-e foame?
Ştiu că Mayakovsky a zis mâncare uşoară pentru o vreme, dar...
Văd că nu funcţionează.
Aşa că am oprit pe la ferma
de unde Fogg îşi ia porţia săptămânală de bacon.
Nu, mersi.
Eşti sigură?
Pentru că...
Eu l-am gustat...
şi
e grozav.
Ştiu ce încerci să faci.
Vreau doar să te servesc cu micul dejun.
O, du-te naiba.
Mmm.
Te rog.
La naiba.
Lăcomia.
E o parte excelentă din a fi om.
Nu-mi aduc aminte prea multe altele.
Serios?
Îh.
Am mâinile unsuroare.
Îh.
Cu orice lucru bun, oricât de mic ar fi,
vine mereu...
Şi ceva total dezgustător.
Nu ai cum să eviţi asta.
Ai dreptate.
E scârbos. Suntem animale.
De ce mă simt aşa bine?
Nu ştiu.
Aşa e.
Mereu a fost aşa.
Hmm.
Am nevoie de ajutorul tău.
Nu o să te implor.
Nu voi folosi vina ca armă. Nu am niciun atu.
Dar Penny e în Bibliotecă. Poate fi informatorul tău.
Dar ca asta să se întâmple, trebuie să fie în viaţă.
Nu ne-ar ajuta niciodată.
Nu ar şti niciodată.
Dacă ai nevoie de ceva, mă întrebi pe mine.
El îmi spune mie, eu îţi spun ţie.
Asta ar însemna că eşti o iubită nasoală.
Care a salvat viaţa bărbatului ei, deci poate nu.
Imaginea de ansamblu, nu?
De acord?
De acord.
Probabil n-ar trebui să spun asta cu voce tare, dar...
A fost o zi destul de bună.
Te dai mare?
Nu.
Oarecum.
Nu doar despre asta.
Am şi omorât un zeu. Oarecum.
Amuzant.
Nu, serios.
Ember.
Adică, voia să distrugă totul.
Stai puţin, nu cred că vorbeşti serios.
Ba da.
Nu, nu, nu.
Nu, nu voiam. Tocmai îşi omorâse fratele.
Voia s-o omoare pe Julia. Era nebun de legat.
Nu înţelegi.
Iisuse.
Când eram Niffin, am văzut lucruri.
Am văzut totul de la începutul lumii.
- Calmează-te. - Nu, înţeleg
cum funcţionează universul, Q,
Izvorul, ierarhiile, ţevile.
Am fost în interiorul lui.
Zeii ca Ember au părinţi, idiotule!
Nu înţeleg.
Vechii zei, creatorii universului,
magiei.
Pentru Ember, noi suntem... jucării,
dar pentru ei... suntem celule.
Când suntem inofensivi, ne ignoră,
dar când devenim maligni, ne distrug.
Dacă veţi folosi pietre ca astea,
trebuie neapărat să...
Scuză-mă.
Scuză-mă, aici e...
Stai puţin. Deci există un instalator propriu-zis?
Ca un Mario Brother al zeilor?
- Da. - Şi el poate să...
Îţi garantez că o face.
Atenţie, vă rog să rămâneţi calmi
şi să urmaţi procedurile pentru codul verde.
Ţineţi minte să nu interacţionaţi şi doar să strângeţi...
Atenţie, vă rog să rămâneţi calmi şi să urmaţi...
D-le profesor?
Mayakovsky!
La naiba.
Bine, toată lumea să deschidă cărţile la capitolul 16.
Cine poate traduce Borkulo
din maghiară?
Nu are rost să ridicaţi mâinile.
Mai ştiţi?
- Eu pot. - D-le decan Fogg? Scuze că întrerup.
Da, Josh, te ascult.
Eram online aseară...
Răspunsul e nu.
Nu există nicio dovadă a unei descărcări magice în Sedona, Arizona.
Da, dar în...
Nici în Kenya, sau pe Machu Picchu, sau în China...
sau oriunde.
Magia a dispărut.
Cel mai bine ar fi să acceptăm asta,
şi să continuăm studiile teoretice,
pentru a fi pregătiţi atunci când va reveni.
Deci credeţi că e posibil asta?
Orice e posibil, Alice.
Era, în fine.
Uită-te la tine,
joci rolul tinerei deştepte.
Joseph?
A, da.
Încă o văd pe Alice a mea înăuntru.
Bine.
Eşti bine?
Sunt, după cum se vede, pe moarte.
Deci e adevărat.
Magia a dispărut de peste tot.
Creaturile, criptidele, silfidele, dragonii, unicornii,
chiar şi vampirii sunt cum erau înainte.
Dar noi cei care ne luam puterea din Izvor,
după cum vezi...
- Vreau să ajut. - Am venit, Alice,
pentru că tu ai nevoie de ajutor.
- Poftim? - Ca niffin, ţi-ai făcut duşmani.
Am venit să te avertizez că unul dintre ei te caută.
Cine?
Mreana.
Ţi-aduci aminte ce i-ai făcut familiei ei?
Da.
Amuzant atunci, dar pentru Mreană, un motiv de răzbunare.
Ea ştie că eşti slabă. Ştie că eşti aici.
Ce am...
O...
Democraţia trebuie să cadă pe locul doi.
Fără magie oamenii sunt îngroziţi.
Asta înseamnă că suntem la un pas de o gloată furioasă.
Şi aşa capetele regale cad în coşuri.
Înţeleg.
Aceştia sunt nişte oameni subeducaţi, din era pre-industrială, Eliot.
Trebuie să fie conduşi.
Le trebuie o inspiraţie.
Trebuie să creadă că sunt inspiraţi
în timp ce sunt conduşi.
Oră de culcare, legi marţiale, serviciu militar obligatoriu,
pedepse severe şi publice.
Bine. Putem să depăşim faza
cu Regele şi Regina Caligula, te rog? Poate...
Cum nu mă recunoaşteţi? Sunt soţia regelui!
- Spune-le! - O, Doamne.
- Eşti bine? - Da.
Cum ai ajuns aici?
Simplu.
Le-am dat degetele de la picioare.
Cui i-ai dat... degetele de la picioare?
Zânelor.
Am vrut să rămân...
să fiu aproape de fiica noastră, dar trebuia să te avertizez.
Vin.
Sunt aici.
- Hei. - Hei.
- Jules, eu... - Bună.
Cum ai intrat aici?
Gardul vostru e de calitate proastă.
Da.
Bine ai venit în noua lume normală.
Pentru că am ucis magia de peste tot.
Îm pare rău.
Treaba asta a fost făcută sigur de două persoane.
Voi arde în iad lângă tine.
Dar măcar ne avem unul pe altul.
Hmm.
Deci, ce mai faci?
Bine.
- Ascultă... - Cum e la Drept?
- Am renunţat. - Bine.
De ce?
Pentru că trebuie să-ţi arăt ceva,
şi tu trebuie să-mi promiţi că nu vei spune nimănui,
pentru că eşti singura persoană în care pot să am încredere.
Promit.
Jules, nu va merge.
Lasă-mă puţin.
Cu toţii avem străfulgerări
că putem face din nou, dar...
O, Doamne.
Cum?
Habar n-am.
Aţi urmărit serialul MAGICIENII
Sfârşitul seriei a II-a
Subtitrare: Retail