Din episoadele anterioare...
Q., cred că asta este! "Povestea celor şapte chei".
Asta e misiunea noastră!
A fost tot timpul o gaură a cheii aici?
- Ochiul nu va mai putea fi reparat. - Atunci, nu mă mai poţi spiona.
Ai un drum de o săptămână, până înapoi la Whitespire,
ca să te gândeşti la ce ai făcut.
Alice!
Îmi pare rău. M-aţi chemat prea târziu.
Nu! Nu se poate!
Te rog, Pen! Nu!
- Nu! - La naiba!
Ce naiba se întâmplă?
Trebuie să facem ceva.
- Fă ceva! - Kady...
Kady, s-a dus.
Nu!
Kady! Sunt...
Trebuie să mă auzi! M-am proiectat astral!
Nu eram în corpul meu când am murit... a murit.
Fir-ar să fie!
La naiba!
Drace!
Q.! Bună!
Salut! Ce s-a întâmplat?
E vorba de Penny.
Zău aşa!
Îmi pare rău...
Tu n-ai uneori o reacţie emoţională neadecvată, pe care n-o poţi...
De ce nu plânge nimeni?
V-am salvat pielea de atâtea ori!
Apreciaţi-mă!
Presupun că cineva ar trebui să spună câteva cuvinte.
Da?
Bine... Da.
Ne aflăm azi aici ca să comemorăm viaţa unui prieten şi student.
William Penny Adi...
Adi...
Nu prea ştiu cum să-i pronunţ numele de familie.
Adiyodi. Idiotule!
Penny era complicat.
Şi presupun că mă detesta.
Însă...
Niciunul dintre noi nu l-a cunoscut cu adevărat.
Nici măcar eu. Aşa a vrut el. Aşa că...
Tot ce pot spune e că...
S-a zis cu mine.
MAGICIENII Seria III, episodul 4
Haide...
Fir-ar...
Bodi, eşti acolo?
Shep! Am găsit una de-aia moale, care-ţi place.
N-o arde!
- Fundului meu îi place hârtia velină. - Nu! Am nevoie de ea!
Şi eu am o surpriză pentru tine. Prospătură, sus.
Cât a trecut? Două săptămâni de când l-am prins pe Bibliotecar?
N-au mai rămas decât zgârciuri.
Aţi mâncat un Bibliotecar?!
Salutare!
- Eliot! - Salutare, străini cumsecade!
Speram să ne încălzim la focul vostru.
Nu e bine ce faci, Eliot.
Ce v-a adus în Răscrucea Lumilor?
- O vacanţă în familie. - Nu, vreau să spun...
Noi am ajuns aici folosind boabe magice.
- Noi am folosit o cheie magică. - Da, dar...
Acum nu mai e magie, aşa că am rămas eşuaţi.
- La fel ca voi? - Exact.
- Toate fântânile sunt îngheţate. - N-am mâncat de câteva zile.
Aşa e. Dacă aţi avea un sendviş în plus sau ceva...
Nu...
- Luaţi loc. - Mulţumesc!
Nu... Eliot, nu! Sunt canibali!
Dumnezeule!
- Mulţumesc! - Nu...
Aia e... nu mânca aia!
Nu mânca aia, te rog!
- Mănânci un tip! - Nu-i rău.
Daţi naibii locul ăsta!
Nu pot să cred că nu mai este.
N-am fost niciodată foarte apropiaţi, dar nu ştiu...
L-am iubit, cred.
Cum de nu ştii niciodată
cât ai ţinut la un om decât când nu mai este?
Îmi amintesc cum mă lua pe umeri...
- Ce?! - Îmi plăcea la nebunie.
Tu ai fost apropiat de tatăl tău?
Pentru Dumnezeu!
M-am văzut cu el acum câteva săptămâni.
E o nebunie...
Cancerul pe care îl avea era, într-un fel, de natură magică,
iar magia a dispărut, iar el... e în remisiune.
Iartă-mă. N-am vrut să...
Nu, e în ordine.
E un aspect bun al dispariţiei magiei.
- Nu ştiam când o să te mai văd. - N-aveam unde să mă duc.
După înmormântare, nu suport să fiu în aceeaşi cameră cu mama.
Ne-ar prinde bine ajutorul tău.
Ca să găsim cheile, să facem magia să renască...
Sincer, nu cred că ar trebui să facem asta.
Bine... Nu ştiu cum să încep să-ţi explic.
În primul rând, asta e misiunea noastră.
Într-un fel, simt că am fost aleşi. E vorba de magie. Iisuse, Alice...
Dacă o faci să renască, ce se întâmplă cu tatăl tău?
Uneori, îmi doresc mai mult decât orice pe lume să revină magia.
Alteori... Mă uit în jur şi văd ce dezastru am făcut cu ea.
În clipa de faţă, îmi doresc doar să am 23 de ani,
să nu ştiu ce vreau şi să nu ştiu ce fac.
Da.
Dumnezeule!
Mi-am amintit că trebuie să le spun lui Eliot şi lui Margo despre Penny.
Cum? Nu sunt în Fillory?
Ce faci?
Asta a fost foarte ciudat.
Maiestate, dacă preferaţi,
putem acosta mai degrabă în Broken Bay.
Când v-aţi luat corabia asta mişto? Doamne!
Eu ratez toate chestiile faine.
N-avem de ales.
Dacă ne ducem în alt loc decât Whitespire,
Crăiasa Zânelor va veni în zbor, pe vreun animal fantastic,
şi ne va reteza beregatele sau mai rău.
Un iepuraş mesager, Maiestate.
Penny a murit. Îmi pare rău!
Penny a murit?!
- Nu era deja mort? - Ce?!
- Nu pot să cred... - Mulţumesc! În sfârşit!
Era prietenul meu cel mai bun!
Bine...
Am crezut mereu că, într-o bună zi, o să ne-o tragem...
Şi eu, fato. Şi eu.
Am crezut că o să avem probleme normale.
Că eu o să mă uit după alte fete, iar tu o să te înfurii.
Sau că tu o să-mi spui o chestie a treia oară
şi o să ne dăm seama că nu mai avem ce să ne spunem.
Dar n-avem probleme normale.
Ştiu ce cauţi! Nu mai căuta!
E o prostie...
Ce crezi că o să rezolve asta?
N-auzi o vorbă din ce spun.
N-are rost să stau aici şi să te privesc cum suferi,
dacă nu pot să fac nimic în privinţa asta, aşa că...
O să plec.
O să încerc să găsesc un mod de a repara asta.
La revedere, Kady!
Julia...
Ajut-o! Acum!
- Ce?! - Ce naiba?
Eşti singura care poate.
Ce?! Ce s-a întâmplat?
La naiba!
- Iisuse! - Kady!
Kady, hai!
Kady...
Trezeşte-te!
- Hai! - Te rog, Kady...
Trezeşte-te!
Bine...
Bine, puiule...
Bine.
Sfinte Sisoe! Ce scârbos...
Ce?
Poţi să mă vezi?
Tu poţi să mă vezi pe mine?
- Care-i treaba cu tine? - Îmi pare rău...
Dar... vorbeşti cu mine, şi nu prin mine.
- Asta e nemaipomenit, Penny. - De unde ştii cum mă cheamă?
V-am privit pe tine şi pe prietenii tăi de când aţi venit aici.
Sunt Hyman. Cooper.
Hyman?
Asta însemna altceva când te-ai născut?
Stai... n-ai auzit de mine?
Fantoma Perversă din Brakebills?
Am fost student aici în anii '20. Un Călător. Ca tine!
Practicam proiecţia astrală prin campus.
Apăream la prelegeri, în dormitoare, la duşuri... Ştii cum e.
Nu.
Şi mi s-a făcut o farsă. Cineva mi-a mutat corpul când eu eram...
Când erai un afurisit de pervers!
În apărarea lor, primisem mai multe avertismente.
Dar nu mi-am mai găsit corpul.
Nu poţi să faci o vrajă de localizare dacă nu ai degete, aşa că...
Probabil că a murit fără mine în el.
- Nasol. - Mai nasol e de ei.
Fiindcă acum sunt o stafie.
Aşa că trag cu ochiul tot timpul.
Ştii că nu eşti o stafie, nu?
Nu sunt?
Erai în planul astral când ai murit. La fel ca mine.
Minţile noastre călătoreau. Acum nu mai au unde să se întoarcă.
Fantomele au treburi nerezolvate pe lumea asta,
aşa că îşi retrăiesc moartea iar şi iar. Tu faci asta?
Oamenii pot vedea stafiile! Stafiile pot atinge lucruri!
Ştiu, fiindcă am fost atins de o stafie, Hyman, şi n-a fost grozav.
Noi nu putem face asta!
Bine, "profesore", atunci, cum se face că pot să stau pe un scaun?
De ce nu cad la nesfârşit?
Nu ştiu. Nu fac eu regulile. Le ştii, şi gata.
Nu ţi-ai dat seama de lucrurile astea acum 100 de ani, când ai murit?
N-ai mai comunicat cu nimeni?
N-ai încercat să le transmiţi că eşti în viaţă... într-un fel?
Crede-mă, am încercat totul. Ani în şir.
- Nu s-a terminat bine. - Cum adică nu s-a...
Taci!
- Bună! - Bună!
- Cum se simte Kady? - Doarme la infirmerie.
De unde ai ştiut că trebuie să-i spargi uşa?
- Am simţit. - Bine.
Sunt perechea mea preferată. Tensiunea dintre ei...
Prieteni de ani şi ani, dar el a iubit-o întotdeauna.
Văd că te-ai cam împotmolit.
- Da... - Nu-i nimic.
Asta îmi aminteşte de mine.
Deci a doua cheie... Fiica acelui cavaler
a găsit-o într-o peşteră vie, care îi tot spunea ghicitori
şi n-a lăsat-o să intre până n-a considerat-o demnă de asta.
- N-a fost frumos din partea ei. - Stai...
De ce sună cunoscut?
Pentru că Rupert Chatwin a găsit aceeaşi peşteră
în prima carte din Fillory, "Lumea din ziduri".
Era fugărit de un cazuar pus pe harţă.
- Îmi amintesc. - Şi...
A găsit un munte de comori, dar a luat un singur obiect.
O cheie de aur. Ca să i-o ducă prietenului său.
Da. Pe care îl cunoscuse în război. Deci, dacă povestea e adevărată
şi chiar i-a dat cheia, atunci, cred că e aici, pe Pământ.
Serios? Ăştia doi?
Tu şi Kady sunteţi grozavi. Sunt întru totul de părerea asta.
Alice e în ordine. E un fel de "doamna Grundy".
- Ştii? - Nu pricep referinţa asta.
Josh e idolul meu. E un Vagician.
Dar Quentin, outsiderul primit în sanctuarul cunoaşterii secrete...
Fiind născut în 1902,
mă văd foarte mult în eroul alb, heterosexual.
Oricum, Quentin e "boaşele raţei".
Asta nu poate fi o expresie adevărată!
Ar trebui să-i trimitem un mesaj lui Eliot.
La naiba! Eliot!
Dumnezeule!
Sunt canibali!
V-am spus!
Dumnezeule!
M-au făcut să mănânc un om!
- Ar trebui să facem un târg cu ei. - Nu.
Nu putem negocia cu canibalii. Nu le putem da ce vor!
- Nu putem? - Nu!
Eşti consemnată.
Trebuie să găsim o ieşire.
Pe Muntjac, cheia a creat o uşă din senin, când am avut nevoie.
Nu văd nicio uşă, niciun loc în care ar putea fi o uşă...
Jos, în Bibliotecă!
- Ai minţit în privinţa cheii! - Ei au minţit primii.
- Nu puteam risca să ne ia cheia. - Nu! M-ai minţit pe mine!
N-ai plecat ca să colectezi impozite.
Putem să discutăm asta când nu suntem vânaţi de canibali?
- La ce serveşte cheia? - Fray!
Ce face?
Nu contează dacă nu găsim o uşă!
Staţi! Parterul Bibliotecii e plin de uşi!
Nu mai spune!
Dar la singura intrare sunt canibali.
- Vin! - Fugiţi!
Mai încet! Am degete de lemn la picior!
Du-te!
Hyman! Unde ai fost?
M-am dus cu ei să rezolvăm misterul cheii de aur a lui Rupert.
Cui îi pasă?
Dacă găsesc toate cele şapte chei, Penny...
Se întâmplă un lucru bun? Am ratat o parte.
Deci cele şapte chei din poveste... desferecă magia?
Asta e...
Credem că Rupert Chatwin a adus una pe Pământ
şi i-a dat-o unui soldat american
cu care a luptat în al Doilea Război Mondial. Lance Morrison.
Şi am aflat că, după război, Lance s-a dus la o şcoală de magie.
- Brakebills. - Da.
Deci, dacă mai există o arhivă de la sfârşitul anilor '40,
poate că ne-ar ajuta să găsim cheia.
Fişierul asistentei mele, sertarul de jos.
Mulţumim.
- Scuzaţi-mă că vă întrerup. - Vă pot ajuta cu ceva?
- Staţi... Îl ştiu pe tipul ăsta. - Sper să puteţi.
Am venit în numele Ordinului.
De la Bibliotecă? De la sediul din Răscrucea Lumilor?
Trebuie să discutăm despre Penny.
Scuze pentru întrebarea dură... Penny a avut o moarte traumatizantă?
Decanul Fogg a zis că pe tine trebuie să te întreb.
Da, a fost traumatizantă.
Aşa se explică.
Penny a semnat un contract cu Ordinul,
prin care îi garanta serviciile sale în viaţa asta şi... dincolo de ea.
În mod curios, sufletul lui nu s-a prezentat la datorie,
la filiala noastră de pe Lumea De Dincolo.
Atunci, unde e?
Sunt chiar aici!
Probabil, în procesul de a deveni un spirit răzbunător.
Trebuie să înăbuşim asta în faşă până nu i se scurge timpul.
Ce vrei să spui?
Sufletul e încă prins de corp timp de şapte zile după moarte.
Putem folosi asta ca să tragem sufletul lui Penny de unde ar fi
şi să-l trimitem pe calea lui.
- Cum? - Îl mâncăm, desigur.
Draga mea... n-am să-l mănânc eu. Eu sunt pescatarian.
Ordinul are pe contract serviciile unei mâncătoare de cadavre,
pentru astfel de situaţii.
Nu-mi mănâncă nimeni corpul! Încă n-am terminat cu el!
E destul de presant.
Dacă legătura se rupe înainte ca sufletul lui Penny
să treacă mai departe e foarte rău pentru el.
Mâncătoarea de cadavre are nevoie de timp ca să se pregătească.
Va fi aici mâine, la asfinţit.
Şi... Nu-i nevoie să-mi mulţumeşti.
Copiii-fantomă de la Casa Plover n-au putut fi salvaţi.
Dar Penny încă are legătura intactă.
Nu sunt o fantomă!
Dacă e o fantomă, n-ar trebui... să ne bântuie?
- Dacă s-a întâmplat altceva? - Da! S-a întâmplat altceva!
Pot trece decenii până când un spirit devine malefic.
Mâncătorii de cadavre sunt creaturi rare.
Dacă Bibliotecarii au aşa ceva,
şi nu e doar o nebună care vrea o masă gratis,
ar trebui s-o folosiţi.
Dar dacă există un mod de a-l "repara"?
De a-l aduce înapoi?
- Fără magie? - Julia are magie.
Nu multă, dar...
Nu accept ideea să fie trimis
să muncească pentru Bibliotecă un miliard de ani.
N-am încredere în ei.
Aşa! Hai, Kady!
Lumea De Dincolo nu-i chiar atât de rea.
Quentin spune că au şi piste de bowling.
Şi un miliard de ani înconjurat de cărţi mi se pare că e Paradisul.
La naiba, Alice! Am crezut că ne avem ca fraţii!
Dă-mi drumul!
Dumnezeule! Încercam doar să urmăresc povestea.
Nu! Ce face Julia la baie nu e "poveste"!
Îţi arată cum e personajul.
Ascultă, trebuie să vorbesc într-un fel sau altul cu Kady azi.
Bine?
Nu-mi pasă că nu s-a sfârşit bine pentru tine în trecut. O să mă ajuţi.
Sau îţi blochez cocoşelul pe veci.
Bine.
Când am rămas blocat în planul astral,
am petrecut luni bune încercând să împing lucruri.
Fără niciun rezultat.
Până când am încercat să fiu acel lucru.
Concentrează-te pe un "penny".
Înţelegi? Din cauza numelui tău? Înţelegi.
Dar nu încerci să muţi bănuţul. Încerci să fii el.
Aşa că toarnă-te în forma lui. Locuieşte-l cu toată fiinţa ta.
Hai!
- Fii bănuţul. - Bine.
Pot să fac asta.
Fii bănuţul!
TREI ORE MAI TÂRZIU
Fii bănuţul, la naiba!
- Penny, fii bănuţul! - Dar ce înseamnă asta?
Te derutează faptul că e un "penny".
Poate că trebuia să începem cu un "nickel".
- Ce... - Fii un "nickel"!
Poate că n-ar trebui să spui tâmpenia asta la nesfârşit!
Îmi pare rău, dar eşti un mare prostănac!
Un adevărat nătâng!
Valorezi mai puţin decât un penny, iar un penny n-are nicio valoare!
Asta e ciudat.
Eşti bănuţul!
- Acum ce fac? Nu pot să mă mişc. - Cum ai putea? N-ai picioare.
Ce faci? Parcă te-ai screme.
Sfinte Sisoe! Ai reuşit!
Încă am gust de "penny" în gură.
Stai... De ce nu...
De ce nu mă proiectez în propriul corp? Ştiu cum să fiu el!
Singurul motiv pentru care eşti încă în viaţă
e acela că te-ai proiectat astral când ai murit.
Deci, dacă te întorci în corpul tău, o să fii mort.
Am nevoie de ceva mai mare.
De ceva care poate să vorbească.
Ai grijă! E mult mai greu să controlezi ceva care are creier.
Fii iepuraşul!
- Fii iepuraşul! - N-o să meargă.
Căţeaua de Crăiasă a Zânelor crede că mă poate înfrânge
cu câteva zile pe corabia lui Eliot?
Maiestate, la întoarcerea la Whitespire,
pot să vă sugerez o baie fierbinte, ca să vă relaxaţi?
Nu pot. Crăpătura aia cretoasă nu mai iese din cada mea.
Tot aştept să se întoarcă Eliot.
Dar poate că nu se va mai întoarce niciodată.
Iepuraşul pe care i l-am trimis a fost înapoiat expeditorului.
Poate că e mort.
Iar el şi Penny îşi fac reciproc sex oral în Paradis.
Când mă întorc...
O să repar starea asta de lucruri.
Benedict, tu o să aduni străjerii.
Tick, tu te duci în coridorul acela pe care nu-l suferă zânele
şi pisezi o cărămidă de-aia până o faci praf.
Ai s-o pui în baia Crăiesei Zânelor
şi, când o s-o scoată din funcţiune,
îi scot inima şi o mănânc în faţa tuturor afurisitelor de zâne din regat.
Fir-ar! Pune-te pe treabă, fato!
Şi eu credeam că Hyman e pervers...
Fii Margolemul.
Am un anunţ!
Vă amintiţi de Margolem?
Dublura lui Margo făcută din lut viu?
De când a plecat Margo, am depozitat-o. Ca să fie în siguranţă.
- Asta e problematic. - Nu e aşa.
O îmbrac frumos şi pretind că mă respectă.
Oricum, de când a murit magia, a fost scoasă din uz. Numai că...
S-a trezit.
La naiba!
Ţi-am spus că nu se va sfârşi bine.
Aş vrea să nu fii mort, ca să te pot omorî.
Acest Margolem trebuie să fi avut nişte magie reziduală.
Sau lutul viu din care a fost făcut era o creatură magică?
Dacă tot sunteţi aici, să ştiţi că am găsit dosarul lui Lance Morrison.
Scrie că a învăţat aici doar un semestru.
Dar mai scrie şi că a plecat din cauza unui "cod 7".
Sinuciderea unui student. Sau a explodat în mod magic.
Nu ştiu de ce se foloseşte acelaşi afurisit de cod pentru ambele.
Oricum, a murit în campus. Deci cheia ar putea fi încă aici, nu?
Dar scrie că stătea în Dormitorul de Vest, şi nu există aşa ceva...
- Asta, pentru că e îngropat. - Nu...
La sfârşitul anilor '40, Dormitorul de Vest a fost bântuit.
Pe vremea aceea, era considerat de prost-gust să ai o stafie în campus.
Spre deosebire de prezent, când o trecem în broşură.
"Stafia" asta o să-i omoare. De tot, Penny.
Aşa că Decanul a îngropat întregul dormitor.
Şi a protejat magic intrările, pentru ca studenţii să nu le găsească.
Însă magia a dispărut. Aşa că putem intra acolo. Nu?
- Ce o să faci? - Nimic! Nu e problema mea.
- Sunt prietenii tăi. - Pe care nu-i pot ajuta.
Găseşte tu o soluţie!
Eu nu mă duc acolo.
De ce ţi-e frică? Eşti deja mort.
Eşti atât de prost, Penny...
Stafiile le pot face rău celor ca noi.
Cea din Dormitorul de Vest? M-a terorizat o săptămână.
Stai o clipă... Dacă ne pot face rău înseamnă că ne pot vedea.
Q.!
Bine...
Scuză-mă... Lance Morrison?
Cine eşti? Te-a trimis tatăl meu?
Poţi să-i spui că nu vin acasă în iarna asta.
Băiat-fantomă!
Trebuie să stăm de vorbă.
Spune-le că Penny e în cameră, cu ei.
Ce tot spui?
Nu sunt un nemernic!
- Nu credem asta. - Nu, desigur!
Ştii ceva despre o cheie de aur,
pe care, poate, ţi-a dat-o prietenul tău, Rupert Chatwin?
Rupert?
Locul ăsta e deosebit.
Nu e nimic în comparaţie cu cele prin care ai fost.
E într-o "buclă a fantomelor". Nici măcar nu ne ascultă.
Ţi-am adus ceva. Din Fillory. Uite... Ia-o!
Nu-ţi face niciun rău. Doar relevă adevărul adevărat despre lucruri.
Le arată adevărata faţă.
Văd...
La naiba, Hyman!
Nu-i nimic înspăimântător. Doar doi tipi care se sărută.
Pămpălău homofob...
Lance Morrison!
Ai vorbit într-un mod deplasat despre familia mamei tale.
Ai mânjit numele McAllistair.
N-am făcut decât să spun adevărul.
Adevărul ne poate îngropa.
Cheia e de vină. Ea a distrus totul.
Regret că vă întrerup acest mic moment tată-fiu,
dar ar putea unul dintre voi să spună cuvintele "Penny e în cameră"?
- Spune că nu e adevărat... - Bine.
Nu te poţi controla. Nu da vina pe cheie pentru perversiunea ta.
Tipule!
Cheia e în buzunarul tatălui.
Cred că tocmai...
La naiba!
Am încercat să fiu amabil! O să-mi rosteşti numele!
Zi-mi numele, sculă-fantomă!
Cum te cheamă?
Ăsta nu e nume!
Nu, nu este!
Q.?
Cred că nu ne-a mers azi.
Nu!
Îmi pare rău pentru Penny.
Biblioteca are o mâncătoare de cadavre
care îl poate ajuta să ajungă în Lumea De Dincolo.
Nu i-aş încredinţa o carte, darămite un suflet.
Ce spune? Nu mai face semne!
- Ardeţi-i cadavrul! - Să-i ardem cadavrul?
În niciun caz!
Atunci, va rămâne acolo pe vecie!
Transformându-se într-o fantomă sau mai rău.
Zice că e mai bine decât să le fie sclav celor care l-au omorât.
Un miliard de ani.
Sunt singura care ştie că eternitatea
e mult mai lungă decât un miliard de ani?
Lance a spus că mama lui a fost o McAllistair.
Aşa se explică faptul că a fost primit la Brakebills.
Familia McAllistair e în consiliul de conducere.
Sunt una dintre cele mai vechi familii magice din America.
Tatăl lui Lance a păstrat cheia. A ştiut cât de puternică este.
Că va revela adevărul. Va arăta lucruri ascunse.
Aşa că a păstrat-o.
Numai că trebuie să fi murit între timp.
- Ne puteţi introduce în casa aia? - Poate.
Irene McAllistair mă sună în fiecare zi,
căutând indicii despre magie.
Poate, dacă i-am putea da ceva ce-şi doreşte cu adevărat...
Ai fost atent la prostia cu cheia a lui Quentin?
- Dacă am fost? - Minunat! Taci!
Fantoma a zis că are puterea de a scoate la iveală lucruri ascunse.
Eu sunt ceva ascuns.
Ce întorsătură!
La noapte se împlinesc şapte zile de când am murit.
Dacă nu iau legătura cu Kady azi,
ori îmi arde cadavrul, ori, şi mai rău, îl dă Bibliotecii.
Nu vreau să fiu mâncat!
Q. a spus că Eliot a găsit deja una dintre cheile acelea.
Un plan simplu:
folosim cheia ca să creăm iluzia unui monstru-liliac-al-umbrelor,
cum făcea preotul acela pe insulă.
Îi punem pe oamenii răi pe fugă, ajungem la un tobogan pentru cărţi,
găsim o uşă şi ne cărăm naibii.
- Bine. - Bine.
Te rog, spune-mi că poţi să mă vezi.
Iisuse!
Dumnezeule mare...
Ce am făcut?
Eliot, cu ce naiba eşti îmbrăcat?
Bună, tată!
- E tatăl tău? - Bună, bunicule!
Ce e azi cu toţi şi cu problemele lor nerezolvate cu taţii?
Îmbrăcat aşa, toţi o să-şi dea seama că n-ai muncit o zi în viaţa ta.
E doar o iluzie.
Nu credeam că poţi face o uniformă de marinar să arate mai homo.
- Dumnezeule! - E doar o iluzie.
Eliot, cred că eşti singura persoană din multivers
într-o situaţie mai aiurea decât a mea.
Eşti doar o iluzie.
Aş vrea să te pot ajuta.
- Henry! - Ce mai faci?
Ce mult mă bucur să te văd!
Am fost foarte fericită când ai sunat.
Da... Irene, ei sunt studenţii mei.
Mă bucur să vă cunosc. E o plăcere. Intraţi!
Parcă am fi în "Frumoasa şi Bestia".
Nu înţeleg. Cum se poate?
Micile vrăji din casă funcţionează
cu o rezervă de energie alcătuită de tatăl meu în zeci de ani.
În copilăria lui, a fost o "pană" care a durat câteva luni.
Aşa că a vrut să fie pregătit. Veniţi după mine, vă rog!
Din păcate, nu mai durează mult. Majoritatea vrăjilor au încetat deja.
De-asta am fost atât de intrigată de telefonul tău, Henry.
Doriţi un martini?
Martini!
Se poate să pui o măslină în al meu? Te rog!
Mulţumesc.
Deci care dintre voi poate face magie?
Eu...
Înainte de a şti de magia adevărată, făceam multă prestidigitaţie.
Şi se pare că nu eram foarte bun la asta.
Trişam, folosind descântece de translocaţie fără să ştiu.
Nu ştiu de ce, dar aceste trucuri funcţionează încă.
Sau ai o măslină storcită în buzunar.
Fascinant! Deloc folositor, dar...
Pot să fac şi altele. Aveţi un pachet de cărţi de joc?
Scuzaţi-mă... Unde e toaleta?
Sfinte...
Îmi pare rău, Penny.
Au trecut şase zile şi jumătate.
S-a scurs timpul.
Haide!
Hai, găseşte-o!
Haide!
Fir-ar!
Kady, aşteaptă!
Mai am nevoie de timp.
Nu e prea târziu.
Mâncătoarea de cadavre va sosi din clipă în clipă.
- Sincer, de ce-ţi pasă? - Mi-a fost prieten.
El n-a fost ca tine.
Ai dreptate. Nu l-am cunoscut prea bine.
Nu ştiu de unde era, nu ştiu nimic despre familia lui.
Nu ştiu cum a găsit magia.
Dar ştiu cum e să fii prins în capcană
şi să pierzi total controlul asupra vieţii tale.
Însă, în Lumea De Dincolo, va rămâne Penny.
La naiba, Alice, sunt tot eu!
Am încercat să-i salvez viaţa cu absolut toate puterile mele.
Şi pe urmă... a murit, oricum.
Şi pe urmă... m-am simţit uşurată. Că s-a terminat.
Dacă Penny ar fi aici...
Dacă ne-ar putea spune ce vrea...
Dar nu este.
Ambele opţiuni sunt groaznice, dar, dacă ar fi să aleg,
vă rog, nu mă trimiteţi în Lumea De Dincolo.
Ştiu că nu vrei să-ţi asumi responsabilitatea asta.
Aşa că nu ţi-o asuma.
Lasă-mă pe mine.
Nu, Kady, te rog!
Fii lumânarea!
Mă duc să aduc mâncătoarea de cadavre.
Penny...
Nu-mi place s-o ţin în mână.
Mă face să mă simt...
Nu ştiu... de parcă n-aş fi eu însămi.
Bine... atunci, n-am s-o ating.
M-am uitat în carte. Ai "desferecat" capitolul trei.
Şi se pare că următoarea cheie ar putea fi în Fillory.
- Domnule decan Fogg! - Bună dimineaţa!
Da. E dimineaţă.
Irene vă transmite scuzele ei.
Micul nostru spectacol n-a convins-o aseară.
Nu mai avem timp.
În dimineaţa asta, consiliul director a scos Brakebills la vânzare.
Şcoala va fi închisă. Sunt şomer!
Şi aş zice că sunteţi evacuaţi, dar nu ştiu cine deţine clădirea.
Quentin, ăsta e scotch sau e whisky de secară?
- E rom. - Excelent!
Continuaţi!
Eu mă duc să mă întind.
Priveşte lucrurile astfel...
Acum, amândoi suntem daţi afară din Brakebills, aşa că...
Avem asta în comun.
Dumnezeule mare!
- Slavă Domnului! - Eliot!
- Bună! - Cum aţi...
Bună!
Mi-ai putea da puţină apă?
- Sigur. - Carbogazoasă, te rog.
Veniţi în jurul meu.
E timpul ca unchiul Eliot să vă spună o poveste.
Povestea se numeşte
"Eliot n-a făcut nimic rău, dar tot a fost vânat de canibali"
"pe tot teritoriul Răscrucii Lumilor".
Scuze... cine e ea?
Da... V-o prezint pe Fray. Fiica noastră.
Ce-ai zis? Fiica voastră?!
Să păstrăm întrebările pentru sfârşit.
Deci canibalii au blocat singura noastră cale de ieşire.
Fireşte, m-am hotărât să folosesc cheia,
care în Fillory crea iluzia unui monstru înfricoşător.
În loc de asta, l-a adus pe tatăl lui.
Nu strica suspansul!
Dar aşa e. Cum a zis ea.
Se pare că această cheie creează iluzia
lucrului de care te temi cel mai tare.
Drept care... a apărut tata.
I-am spus tatei că tipii din cort
nu ştiu deosebirea dintre un tractor şi un retroexcavator.
Aşa că s-a dus să-i lămurească.
Spui că... l-ai dat...
L-ai dat pe tatăl tău la canibali?
O iluzie a lui. Dar... da.
A fost foarte purificator.
S-au auzit multe ţipete de ambele părţi.
Dar noi ne-am strecurat pe lângă ei.
Am găsit şi noi o cheie.
Îi spunem "cheia adevărului", pentru că... dezvăluie adevăruri.
Nu m-ar deranja un pic de adevăr.
Nu ştiu...
Nu văd nimic. Poate că n-are efect în mâna mea.
Salut, Penny!
Stai!
Aţi urmărit serialul MAGICIENII
Seria III Sfârşitul episodului 4
Subtitrare: Retail