Din episoadele anterioare:
Sunt Bibliotecar.
Şi mă sustrag unui contract pe un miliard de ani.
Sylvia, ce ai făcut?
Îmi pare rău.
- Să mă mai uit o dată! - Nu.
Nu până nu-mi spui ce făceai în Bibliotecă.
Sunt blocată în Tărâmul Zânelor. Cum de te pot vedea?
Îţi permite să vezi în alte lumi. E super.
Sunteţi cei mai lamentabili cârmuitori pe care i-a avut Fillory.
Scumpa mea, nu trebuie să asculţi de Tick. Tu poţi să faci ce vrei.
Să te întorci, să te duci acasă, să te relaxezi... orice.
Este excreţia unei creaturi magice foarte rare.
Magia asta... arată diferit, o simţi diferit.
Dumnezeule, i-au tăiat piciorul!
Le faci curat în case. Le faci de mâncare.
Şi ei îţi taie piciorul, îl macină şi-l fac pulbere,
pe care o trag pe nas ca să facă trucuri magice.
Vreau să te ajut să scapi de aici.
Colierul...
Le ucide când folosesc magia.
Deci o laşi pe Kady să ia a Cincea Cheie?
N-o las să facă nimic.
Dar, când eu te întreb de carte, sari în sus.
Bună, Kady...
Vă rog să lăsaţi un mesaj la semnalul sonor.
Bună! Aici e Quentin. Sună-mă, te rog.
Probabil că a luat-o pentru că...
Fiindcă ai încredere într-o dependentă de heroină mai mult decât în mine.
Măcar ştiu ce vrea Kady.
Ce înseamnă asta?
Ea vrea să vorbească cu Penny. Dar tu, nu ştiu...
Mai întâi, n-ai vrut să ne ajuţi cu misiunea.
Apoi, brusc, ai vrut atât de tare magia, încât aproape te-ai sinucis.
Nu e cinstit. Nimic din toate astea nu-i cinstit.
Bine. Atunci ce este?
Eşti alături de noi? Vrei magia înapoi?
Sigur că vreau magia.
Atunci ce s-a schimbat? De ce acum?
Dar când?
Când m-ai întrebat dacă vreau să particip la o misiune
la cinci minute după ce murise tatăl meu?
Tu ai fi gata pentru o afurisită de aventură?
Alice, eu doar...
Şi tu eşti singurul care are voie să fie ambivalent şi depresiv?
Să fie speriat şi să se urască?
Dar eu trebuie să fiu sigură de toate, nu? Du-te naibii, Quentin!
Scuze... Încercam să trec.
Scuze!
Ne putem certa pe tema asta după misiune.
Dă-mi să văd prostia aia de carte!
E ceva ce nu-mi spune.
Crezi că a fost o idee bună să-i dai cartea?
Nu ştiu.
Ne-a ajutat cu ultima cheie.
Şi probabil că o să avem nevoie de ea pentru următoarea, aşa că...
În carte scrie că a Şasea Cheie
se află în sala tronului, la Whitespire.
La naiba! Adică acolo unde Margo şi Eliot...
Tocmai au fost detronaţi în mod violent? Da.
Am nevoie de o aspirină.
Mulţumesc.
N-o să mai iau niciodată magia drept de la sine înţeleasă.
Da... Nici eu.
Înainte să pot pleca, trebuie să termin ceva aici.
- Nu pot pleca ştiind că zânele sunt... - Jules, fă ce trebuie să faci!
Numai fii prudentă, da?
Şi tu.
Skye le spune celorlalte ce i s-a întâmplat
şi că noi vrem să le ajutăm să scape.
Dar asta nu e posibil până nu le scoatem colierele.
Există chiar şi un emoji cu un pumnal!
Todd a avut dreptate. Ăsta chiar e limbajul universal.
Am nevoie să te concentrezi.
Nu găsesc nimic despre coliere şi trebuie să ştiu cum funcţionează.
Nu vezi că sunt ocupată?
Fen... ştiu că a fost groaznic ce ţi-au făcut zânele în Fillory.
Şi îmi pare rău pentru asta, dar...
Ăla e răspunsul meu.
E un gif cu un crab care are un cuţit?
Aşa mă simt.
Se spune "ghif" sau "gif"?
Te rog... Am nevoie de ajutorul tău.
Zânele mă fac să mă treacă toţi fiorii.
Şi sclavia cum te face să te simţi?
Spui deci că vrei un colier de zână, ca să-l examinezi?
Da. Unul care nu se află deja la gâtul unei zâne.
Bine, dar nu te aştepta să mă prefac că nu urăsc zânele!
Nu e nevoie.
Ştim de zânele tale.
E una chiar acolo.
Familia lui Fen a avut o problemă cu ele. Încerc să-i ajut s-o repare.
Le urăsc. Cu ochii lor negri...
Cu degetele lor lungi. Cu ciupercile lor.
"Ciupercile"?
Fac aerul gros şi mucegăit, ca vintrele unui urs.
- Şi ce târg ai făcut cu zânele astea? - Eu n-am făcut niciun târg.
- A fost făcut în numele meu... - De familia ei. Au fost păcăliţi.
Interesant!
Şi eu, care credeam că zânele de sub protecţia mea
sunt ultimele din neamul lor.
Aş vrea eu!
- Sunt peste tot în Fil... - Fillmore.
Fillmore.
E un orăşel mic, de agricultori, din Vestul Mijlociu.
Dar tu, Julia? Cum de le poţi vedea?
Am făcut un târg cu o zână mai tânără. Vizibilitate contra unui Snickers.
Şi cât de tânără era zâna asta?
Nu prea ştiu. Încă încerc să prind una.
Şi pentru asta voiam să te întrebăm:
cum de cele de aici sunt atât de docile?
Cred că aţi observat că zânele mele poartă o zgardă de argint.
Colierul lor?
Coliere... da.
Sunt drăguţe, nu?
Ele ajută la ţinerea situaţiei sub control.
O să ai nevoie de unul. Poţi să-l iei de la unchiul meu, Edwin.
- Dar o să am nevoie de ceva în schimb. - Sigur. Dacă ţi-a reapărut iritaţia...
Vreau să-mi aduci o zână.
MAGICIENII Seria III, episodul 10
Penny, în timpul orientării,
n-ai fost învăţat să pui ca lumea cărţile înapoi în raft?
Avem la dispoziţie un miliard de ani, Howard.
- Îmi menţin munca interesantă. - Penny...
Clubul meu de lectură caută membri noi.
Oameni interesanţi. Şi m-am gândit la tine.
De ce? Fiindcă sunt închis la culoare?
Şi prins cu lanţuri?
Ştii că asta dă rău pentru Bibliotecă, nu?
Nu. Noi nu suntem...
Noi, aici, încătuşăm oameni de toate rasele şi culorile.
- Asta nu-i mai bine, Howard! - Am vrut să spun...
- Ţi-am citit cartea. - Ce naiba?
Nu ştiam ce să cred despre moartea mea şi contribuţia ta la ea.
Te-ai sinucis!
Oare nu-mi amintesc bine partea în care mi-ai dat
cartea blestemată care a dus direct la asta?
Aşa că măcar intră în clubul meu de lectură!
Kathy aduce mereu prăjiturele. Sunt delicioase.
Du-te naibii, Howard!
Participarea ajută la uşurarea tranziţiei, Penny. Gândeşte-te!
Ca să-l activezi, prinde-l în jurul gâtului lor!
După aceea, va ucide pe loc zâna, dacă foloseşte magia.
Ar trebui să le împiedice chiar şi să încerce.
Desigur, mai întâi trebuie să prinzi o zână.
Sunt sigură că o să găsesc o cale.
Deci cum funcţionează?
Ce-l alimentează? Având în vedere că...
Ăsta-i un secret de familie.
Bine. Dar... După ce i-l pun, cum ştiu că va rămâne la gâtul ei?
- Şi-a scos vreodată o zână colierul? - Dust!
El e Dust.
Îl am de când aveam 16 ani.
Dar e în familie de mult mai multă vreme.
- De cât timp? - Mai mult de 400 de ani, domnule.
Poate că nu pare, dar e cea mai bătrână zână a noastră.
Spune-i lui Irene că invitata ei a primit o zgardă!
Da, domnule.
Există un singur mod de a o scoate. Am o maşinărie care face asta.
Aşa că nu te teme! Sunt foarte sigure.
Minunat!
Vă mulţumesc foarte mult pentru ajutor.
Azi nu e ziua mea bună.
Înţeleg că eşti foarte supărat. Dar ascultă-mă!
M-ai predat lor, Sylvia.
Când a dispărut magia, situaţia familiei mele s-a înrăutăţit mult.
Fraţii mei, unchii mei, tata... au fost toţi omorâţi.
Şi unde s-au dus? În Lumea De Dincolo? Unde eşti şi tu?
Toţi ai mei sunt sus, Sylvia.
Nu pot să călătoresc, nu mă pot proiecta astral.
Nu pot să fac nimic din cauza ta.
Familia mea nu e în Lumea De Dincolo, Penny.
S-au dus mai departe.
Unde?
Nu sunt sigură.
Lumea De Dincolo e doar o haltă.
Stai o vreme, apoi birocraţii de aici te mută mai departe.
Dar nu ştiu ce sau unde e acel "mai departe".
Deci familia ta te-a lăsat în urmă?
Da, tata n-a avut niciodată răbdare să aştepte,
aşa că a tras nişte sfori şi a intrat peste rând.
Însă aceste contracte pe care le semnăm cu Biblioteca
sunt "beton", aşa că nu pot pleca nicăieri
până nu-mi termin miliardul de ani.
Când Biblioteca a pus o recompensă pe capul tău,
asta m-a adus cu un milion de ani mai aproape de familia mea, Penny.
Şi îmi pare rău.
- Ştiu că asta nu repară nimic... - Ai dreptate.
Nu repară nimic.
Am vorbit cu câteva dintre celelalte. Ele nu mă cred.
Dacă n-aş fi făcut magia, dacă n-aş fi simţit ce s-a întâmplat,
poate că nici eu n-aş fi crezut.
Bine, Skye. Trebuie să încercăm în continuare.
Cum? Ce să le spun?
Nu ştiu, dar am găsit un mod de a scoate zgărzile.
Edwin are o maşinărie în laborator.
Asta n-o să conteze. Sunt înfricoşate.
Gândul eliberării seamănă cu dorinţa de a muri.
Însă... mai e ceva.
Au sosit mai mulţi membri ai familiei domnişoarei Irene.
- Mulţi dintre ei şi-au adus zânele. - La Brakebills? De ce?
Nu ştiu.
Skye!
Scuzaţi-mă!
E în ordine.
Dacă Skye nu le poate convinge să fugă, ce facem?
Le facem cunoştinţă cu cineva care o să le sperie mai tare.
Sunt pe o corabie zburătoare!
Deci a Şasea Cheie se află în Sala Tronului?
Unde Tick aşteaptă cu o lingură zimţuită, ca să ne reteze capetele?
Tick nu e la Whitespire. E în nord, aproape de Loria.
Sala tronului e goală, dar trebuie să ne mişcăm rapid.
În carte scrie că a Şasea Cheie
se va arăta numai în lumina a două semiluni.
Asta se întâmplă în Fillory.
Ca două fursecuri alb cu negru, despărţite
ca să formeze un uriaş fursec alb.
O lună-fursec!
Oricum... Va fi un fenomen superluminos şi are loc în noaptea asta, aşa că...
Stai, de ce e Tick în nord, aproape de Loria?
- Fillory e în război. - Ce?!
Ce naiba?
Ştiu. Misiunea ne-a adus într-o ţară sfâşiată de război. Cât de eroic!
- Şi cu cine ne războim, mai exact? - Cu Lorienii şi cu Plutitorii.
Da, am auzit de asta când am trecut prin oraş.
Tâmpitul ăla e rege de trei secunde şi totul se duce de râpă.
Trebuie să-i trimit un iepuraş lui Idri.
Şi eu îi trimit unul căţelei ăleia de piatră.
Staţi! Şi cheia?
Q, tocmai ne-ai spus că Fillory e nimicit de forţe invadatoare.
Fără noi.
Pot să subliniez un lucru evident, dar potenţial controversat?
Nu mai suntem regii şi reginele din Fillory.
- Cine zice? - Fillory, când v-a detronat.
Au fost derutaţi... şi speriaţi... şi aveau nevoie de ţapi ispăşitori.
La un moment dat, trebuie să alegi să duci un lucru până la capăt...
sau să... mori.
Noi am ales asta.
Tu, Coldwater, conduci căutarea cheii, iar noi oprim războiul.
Puteţi să ne lăsaţi la Whitespire după căderea întunericului?
Acolo e un balcon.
Din el, putem coborî în rapel în Sala Tronului.
Ar fi super!
Fiţi gata să săriţi din mers. Corabia asta nu face opriri complete.
Da, odinioară, zânele trăiau pe Pământ.
Dar nu şi în ultimele sute de ani.
Nu de când ne-am refugiat în Fillory pentru că oamenii Magicieni
ne-au vânat până când aproape ne-au exterminat.
- N-am ştiut. - Sigur că nu.
Memoria scurtă e un privilegiu al asupritorului.
Îmi pare rău.
Deci îmi înţelegi neîncrederea când un om încearcă să mă ademenească
pe Pământ cu poveşti despre un trib pierdut, care nu poate exista.
- Dar ele nu sunt... - Am auzit destul!
Aşteaptă!
Nu asculţi.
Mai degrabă ţi-aş smulge limba din gură.
Sau poate dinţii. Alege tu!
Fă-o! Mi-ai luat deja atât de multe...
Ce mai contează câţiva dinţi?
Îţi acord două propoziţii. Alege cu cap!
Urăsc zânele.
Aşa că de ce aş veni aici, într-un loc în care mi-ai furat degetele
şi mi-am pierdut copilul, dacă n-ar fi adevărat?
Atunci de ce ai face asta pentru mine?
- Nu e pentru tine. E pentru ele. - Tot zâne sunt.
Dar nu seamănă cu tine.
Sunt mai degrabă ca nişte copii traumatizaţi.
Şi, ca mamă, în ciuda a ceea ce mi-ai făcut,
consider că merită o şansă să trăiască.
Aşa că mişcă-ţi...
ce au zânele drept şezut şi fă ceva!
Au nevoie de regina lor!
Ce secţie a Bibliotecii e "Secrete luate în mormânt"?
Deci acum vorbeşti cu mine?
Am glumit. Stai liniştit!
E un sector ciudat, destinat cercetării,
făcut de Bibliotecă în parteneriat cu cei care conduc Lumea De Dincolo.
Bibliotecarii ca noi nici n-au voie să intre acolo.
Ce naiba le fac acestor oameni?
E o terapie primară pentru cei pe cale să meargă mai departe.
Îţi descarci acolo toate porcăriile şi ţi se uşurează conştiinţa.
Sunt sigură că la tata a fost un coşmar.
E parte din povestea cu "Lumea De Dincolo e doar o haltă"?
Da. Îşi înseamnă tot ce e mai important,
iar la final primeşti o cartelă de metrou cu care să pleci.
Zici că e un metrou cu care poţi pleca din Lumea De Dincolo?
E mai mult o creatură uriaşă, lungă, care seamănă cu un porc,
în care te sui şi te duce unde ai nevoie să ajungi.
De ce naiba mai suntem aici? De ce n-am deturnat "porcul lung"?
Fiindcă apare doar când cineva are o cartelă de metrou
şi e gata să meargă mai departe.
Contractele noastre nu ne vor lăsa niciodată să mergem mai departe.
Noi n-o să primim niciodată cartele de metrou, Penny. Nu aşa, ca ei.
Deci în capitolul acesta fiica ajunge, în sfârşit, cavalerul
care-şi propusese să fie şi, imediat după ce a fost făcută cavaler,
scutul ei a "prins" o rază de lună şi a reflectat-o înapoi.
- Ce faci? - Oameni buni...
Nu uitaţi că pe aici încă patrulează străjeri, aşa că...
Scrie că raza trebuie să atingă trei chei de boltă ca să arate cheia.
Sunt trei uşi, trei chei de boltă. Şi niciuna lângă o fereastră.
Atunci instalăm nişte oglinzi,
reflectăm câteva raze de lună şi plecăm în restul misiunii?
- Da, dacă aşa spune cartea. - Ştii bine că da!
E o metaforă perfectă pentru relaţia voastră.
Nu sunteţi gata să râdeţi... Încă. Nu-i nimic.
Vreţi să-mi pun o zgardă de sclav?
E singurul mod în care te putem pune în legătură cu zânele lui Irene.
Sau le-aş putea tăia capetele tuturor celor din familia McAllistair.
S-ar putea ca familia McAllistair să poată activa zgărzile de la distanţă.
Şi atunci toate zânele cu zgardă vor fi moarte.
Trebuie să ne furişăm. Să fim deştepte.
Spune-mi... ce e deştept în a rămâne fără apărare
şi a-mi pune viaţa în mâinile unei magiciene fără putere?
Eşti atinsă de zei.
E un fel de a vorbi.
Dar asta înseamnă şi că te pot proteja.
Asta nu înseamnă că am încredere în tine.
Înţeleg. Şi ai dreptate. De ce te-ai încrede în oricare om de pe Pământ?
Dar Fen şi eu ne riscăm viaţa.
Avem nevoie să ai încredere în noi.
Sau poţi să n-ai.
Şi atunci o să facem asta pe cont propriu. Fără tine.
Are dreptate.
Nu ştiu sigur cum, dar vom găsi o cale.
Ce vrei de la noi?
Nu sunt sigură că înţeleg.
Ea vindecă rana unei mame, dar tu...
De ce ai merge atât de departe, Julia?
Să zicem că a fi atinsă de un zeu nu e chiar o binecuvântare.
Însă aleg să fac ceva cu asta. Înseamnă ceva.
Să le ajut pe zânele acelea, să le salvez, cu tine.
Şi cu această zgardă.
Fă bine şi speră să meargă!
E cu adevărat uluitoare. Câte mai sunt?
E greu de zis. Nu-s foarte prietenoase.
- Şi de unde ziceai că e prietena ta? - Din Vestul Mijlociu.
Nu, întrebam din ce oraş...
Scuzaţi-mă!
Are un comportament destul de bun, având în vedere că e sălbatică.
Cred că am avut noroc.
E un termen mult mai rapid decât am convenit.
N-o să fie uşor, dar cred că pot face să vă parvină până atunci.
Ceilalţi vor trebui convinşi...
Se pare că avem de lucru în timpul cinei. Ştii ce să faci cu ea.
Îmi cer scuze. Îmi vin rude la cină. Dar vorbim mai târziu?
- Despre celelalte zâne? - Desigur.
- "Ceva e în neregulă. O să cercetez." - La naiba!
E adevărat!
Ce a spus Julia... Eşti adevărată.
Eşti o regină!
E o regină.
A zânelor libere.
Să nu pleci niciodată capul!
În faţa nimănui.
Deschizător de zgărzi... Unde eşti?
Pregăteşte scaunul! Eu trebuie să verific echipamentul.
Da, domnule.
Ei spun că vor totul. Întreaga noastră rezervă.
Ştiu că pare riscant, dar oferta e limitată în timp.
- Dacă nu... - Riscant? Nu.
E o nesăbuinţă. Duceţi-vă!
Deşi am fost separaţi de timp şi de o mare distanţă,
suntem la fel! Urzite din inspiraţie divină.
Binecuvântate.
Suntem întruchiparea vie a magiei.
- Cred că am găsit o nouă sursă. - De zâne? Cum?
Întreabă-l pe Edwin! El a văzut-o.
Aşa că am venit să vă redau puterea.
Să vă ajut să înţelegeţi gloria de a fi zână.
Suferinţa voastră e suferinţa mea.
Nedreptatea la care sunteţi supuse mă nedreptăţeşte şi pe mine.
- Unde e Edwin? - Edwin?
Edwin lucrează.
Şi, când vom fi în sfârşit libere,
îi vom vâna pe stăpânii de sclavi până la unul.
Le vom scoate ochii, le vom tăia limbile
şi-i vom spânzura de propriile măruntaie.
Poate o să simţi o mică ciupitură, dar dacă te relaxezi
n-o să dureze mult.
Vreţi să ne retragem din teritoriile cucerite în Fillory?
E ridicol.
Vă cerem doar să opriţi puţin invazia.
Ştiţi că singurul motiv pentru care Eliot şi eu
suntem în situaţia asta dificilă e amestecul nociv al zânelor.
Şi de îndată ce îi vom lămuri pe locuitorii din Fillory...
Cârmuitorii detronaţi nu-şi mai primesc tronul înapoi.
Ci se autosurghiunesc. Sau mor de mâna gloatei.
- Aşa vorbeşti cu toţi aliaţii tăi? - Aliaţi?
Încă n-am văzut nicio dovadă că mariajul tău cu fiul meu
s-ar fi consumat.
I-am făcut micuţa viaţă să-i fulgere prin faţa ochilor.
Eşti sigură că n-a fost de la muşcătura de broscoi?
- Ai văzut-o? - Desigur. Sunt mama lui.
Ne va fi greu să ne obişnuim cu gândul ăsta.
În orice caz, nu am încredere în voi, pe tron.
Vom continua cucerirea de teritorii în Fillory.
Mă tem că şi Loria refuză.
Fără magie, Loria deţine avantajul asupra Fillory.
Nu are sens să ne retragem când ştim că vom învinge.
Trebuie să fac ce e mai bine pentru ai mei.
- Şi logodna noastră? - Nu mai eşti rege, Eliot.
Aşa că nu mai e valabilă.
Rege Idri, spui că încă nu ai un soţ?
Marmura fiului meu încă n-a fost lustruită.
Căţea codoaşă şi mieroasă!
Ne scuzaţi două secunde?
Oricât mi-ar plăcea s-o rostogolesc pe "soacra" ta cea acră
de pe corabie, asta n-o să-i împiedice să cotropească Fillory.
Trebuie să-i separăm până când bărbatul tău nu consimte
să se însoare cu ţâncul meu de mire.
Şi cel mai bun plan al nostru este...
Le oferim magie.
Ce...
Fen!
L-am văzut cum a ajutat la uciderea unei zâne!
Şi nu există o maşinărie care le scoate zgărzile,
ci doar una care le taie capetele!
Ce?!
Trebuie să găsim o soluţie.
Nu există nimic. Târgurile cu zâne nu pot fi desfăcute.
Stai... magia care controlează zgărzile provine din târguri cu zâne?
Edwin a spus că eşti cel mai bătrân dintre ele.
Asta înseamnă că tu eşti cel care a făcut târgul?
Da.
Cum i-ai putut face asta propriului neam?
Acum sute de ani, Magicienii ne-au vânat
până când aproape ne-au exterminat.
Atunci, regina mea a găsit o trecere către o nouă lume.
Câţiva dintre noi s-au oferit voluntar să fie legaţi de aceste zgărzi
şi de familia McAllistair.
Datorită acestui târg, urmărirea noastră înceta.
Ne-am zis că îi sacrificăm pe câţiva ca să îi salvăm pe mulţi.
Dar, pe măsură ce generaţia mea murea
şi se năşteau noi generaţii,
am pierdut încrederea în acest sacrificiu.
Şi nici n-am mai crezut că regina mea reuşise să ajungă în partea cealaltă.
A reuşit.
Mama mea, regina voastră, ne-a dus neamul în Fillory, unde m-am născut.
Şi acolo ne-am putut făuri un cămin.
Totul, datorită sacrificiului tău.
N-ar fi trebuit să vii aici.
Fiindcă acum nu te vei mai putea întoarce niciodată.
Există un mod de anula un târg cu o zână, nu-i aşa?
- Nu contează. - Nu contează?!
- Sigur că contează. - N-am s-o fac!
Târgurile noastre sunt temelia culturii noastre şi cheia supravieţuirii.
Tu eşti regina lor.
Ai venit aici ca să-ţi salvezi neamul.
Dacă n-o faci, de ce ai mai venit?
Zânele îşi onorează învoielile.
Când le încălcăm, pierdem încrederea oamenilor
şi puţinul nostru avantaj, de care avem nevoie ca să supravieţuim.
Fără asta, suntem slabe şi vulnerabile.
Ar fi mai bine pentru noi toţi să iau asta cu mine în mormânt.
Lucru care se va întâmpla curând!
La perete!
Dust, timpul ne presează.
Nu te duce cu el!
- Ce am spus? - N-am să te las să faci asta!
N-am timp pentru asta.
Stai! Nu!
Ce naiba?
Garantezi că asta e cea mai bună hotărâre pentru familia noastră?
Garantez.
Să nu mă faci să-mi regret hotărârea, Irene!
Vincent, când am cârmuit eu greşit familia asta?
Noroc!
Pentru noi! Pentru un nou viitor! Noroc!
La naiba...
Se pare că mizerabilii de la Secrete te-au făcut s-o meriţi cu prisosinţă.
Ai idee unde te duci acum, că treci mai departe?
Nu... N-au prea zis.
Cu cine ai vorbit?
Cu Fran? Ea e...
Ea e cea cu ochii crucişi.
Nu ştii la care să te concentrezi, fiindcă se mişcă amândoi.
Eu am avut...
Nu i-am prea văzut faţa, sub glugă,
dar avea... ochi roşii, aprinşi.
Ce înseamnă asta?
Trebuie să fi făcut nişte chestii tare nasoale la vremea ta.
Stai... Unde mă duc? În iad?
Măcar de-ar fi aşa!
Măcar în iad e cald.
Există un loc mai rău ca iadul?
Şi mult mai creativ, cu chestia cu care-ţi astupă toate orificiile.
Nu sunt pregătit.
Nu sunt pregătit să mă duc nicăieri.
Salut, Penny!
Să stăm de vorbă...
Mi-a fost dor de asta.
Dar asta nu schimbă nimic.
Ştii ce face Margo în clipa asta?
O convinge pe Regina de Piatră că ne vom recăpăta magia.
Fiindcă aşa va fi. Şi o ameninţă cu asta.
Dacă mint, cotropeşte-ne mai târziu şi omoară-mă!
Dar, dacă nu mint, chiar vrei să te lupţi
cu Magicieni supăraţi pe bună dreptate, care îţi pot preface cu un deget
întreaga armată în compost?
Asta-i şi strategia ta? Să mă ameninţi?
Aş avea şi dreptul, având în vedere că armata ta stă să ne atace.
Dar nu... nu te ameninţ.
Îţi promit.
Ce anume?
În cazul în care ar fi adevărat,
cum ai de gând să redobândeşti controlul tronurilor?
Când îi vom reda magia poporului, nu va mai trebui să luăm nimic.
Ne vor implora să ne urcăm din nou pe tron.
Magicienii noştri pot identifica pe oricine are talent magic.
Şi se poate ca mulţi dintre oamenii tăi să-l aibă,
dar fără capacitatea de a-l recunoaşte.
Aşa că noi îi vom educa.
Curând, ai putea avea magie la fel de puternică precum a noastră.
De obicei, îmi place să păstrez o oarecare distanţă
între mine şi rezidenţi, dar tu eşti absolut fascinant.
Poftim?
N-am mai văzut pe nimeni care să se împotrivească atât de tare destinului,
propulsându-se, în acelaşi timp, spre el.
Ai scăpat de moarte ca prin urechile acului. De două ori.
Şi pe urmă tot te-ai strecurat în Lumea De Dincolo.
Cine face aşa ceva?
Tot n-am idee cine eşti.
Hades.
Hades... Ca zeul?
Ţi-am spus... Discret.
Atunci de ce naiba stai de vorbă cu mine?
- Dacă e vorba de metrou... - Nu-i vorba de asta.
Ci de imaginea mai în ansamblu.
Să vorbim despre viitorul tău ca Bibliotecar!
- Sau nu. - E vorba de misiunea aia, nu-i aşa?
Să-ţi spun ceva despre ea: nu are nicio importanţă.
Unui zeu îi e uşor să vorbească.
Îţi dezvălui deznodământul: magia revine întotdeauna.
Poate că e nevoie de un mileniu şi de ajungerea speciei tale
în pragul dispariţiei, dar magia va reveni.
Pentru că, în fond,
magia e "morcovul" folosit de zei ca să-i ţină pe oameni în frâu.
E mult de cuprins cu gândul. Ştiu.
Însă viaţa ta ca om
e ca amintirile tale înainte de vârsta de trei ani.
Misiunea asta, prietenii tăi... Peste o mie de ani...
vor fi ceva foarte vag.
Viaţa ta începe acum, după moarte.
Şi da, îmi dau seama că exprimarea e derutantă.
Bine... despre ce e vorba?
E o pedeapsă perversă fiindcă am furat o cartelă de metrou?
Nu. Sunt multe locuri în care ai fi putut ajunge,
care nu-s nici pe departe atât de plăcute ca Lumea De Dincolo.
Prins cu lanţuri de un cărucior, punând cărţi în raft?
Suntem în cea mai măreaţă Bibliotecă din univers,
cu aproape o eternitate la dispoziţie ca s-o explorezi.
Dacă vrei să scapi de lanţuri, du-te la Howard!
Deci trebuie să intru într-un club de lectură ca să mă eliberez?
Toţi îţi oferă doar o şansă de a participa la ceva.
Tu faci pe singuraticul, dar e clar că e un paravan.
De când ai fost la Savannah cu mama ta adevărată,
ai încercat cu disperare să-ţi dovedeşti valoarea.
Da... tu şi toţi ceilalţi de aici, care au citit cartea mea,
credeţi că mă cunoaşteţi?
Dar pentru asta te sacrifici mereu pentru oameni, nu?
Ca să le reaminteşti cât de important eşti pentru grup?
Dacă eşti atât de disperat să treci mai departe şi poate, cumva,
să reuşeşti să ajungi la vechea ta viaţă, eu n-am să te opresc.
Dar îţi spun, Penny... Dacă rămâi aici, jos...
te aşteaptă un destin uimitor.
Numai că trebuie mai întâi să-l alegi.
Şi asta ar trebui să fie ultima cheie de boltă, nu?
Nu înţeleg...
Opreşte-te...
Te tot porţi de parcă ar fi cartea ta.
Poate fiindcă sunt în misiunea asta de mai mult de două minute.
Oameni buni, voci "vătuite"! Vă rog!
Îmi ascunzi ceva.
De ce nu mă întrebi ce vrei să mă întrebi?
Serios, abia am scăpat dintr-o închisoare închipuită
şi nu vreau să ajung în una adevărată.
Lucrezi pentru Bibliotecă?
Da.
Surprinzător de sincer.
- Încerci să ne opreşti? - Nu.
Ei vor să ne ajute.
Vor revenirea magiei la fel de mult ca noi.
Mi se pare cam greu de crezut,
având în vedere ce le-au făcut lui Harriet, Victoriei şi lui Penny.
Ce s-a întâmplat cu Victoria?
N-ai pentru ce.
Mi-ai făcut-o, dar mi-ai şi salvat viaţa.
Iar eu te-am lăsat singură când n-ar fi trebuit să fac asta.
Hai, du-te odată la familia ta!
Nu... Nu înţeleg.
Ce e de înţeles? M-au ajutat.
Vor să ne ajute. De ce e un lucru rău?
Scuză-mă, fumezi?
Am fost în al nouălea cer să vin în misiune şi să fiu cu voi, dar...
Fosta mea prietenă e moartă, iar voi îmi faceţi părul măciucă.
Am nevoie de asta.
Mă bucur că am fost un geniu care a pus deoparte
"bunătăţi" de la petreceri când era locţiitor de Înalt Rege.
Dacă Biblioteca vrea să ne ajute, de ce mi-ai ascuns asta?
- De ce nu mi-ai spus? - Pentru că te cunosc.
Şi ştiu cum ai reacţiona. Şi aşa ai reacţionat.
Oameni buni!
Tipilor!
Ştiu unde e a Şasea Cheie.
Unde?
Îmi pare rău că nu i-am putut salva pe mai mulţi din neamul tău.
Dacă nu eraţi voi, acum erau morţi toţi.
Aleg să fiu recunoscătoare.
N-am să îi spun nimănui ce ai făcut în noaptea asta.
E prea târziu.
Învoielile călcate au consecinţe.
Cuvântul nostru nu va mai însemna nimic.
Îmi pare rău.
Dintre toţi oamenii care m-au căutat vreodată,
eşti singurul care n-a făcut-o pentru folosul personal.
Dacă ar fi mai mulţi ca tine, am putea coexista.
Şi încă putem.
Am putea măcar încerca.
Tu şi prietenii tăi sunteţi într-o misiune, nu-i aşa?
Căutaţi şapte chei?
Da.
Avem una dintre chei pe Tărâmul Zânelor.
Dar ea este ceea ce a creat şi susţine Tărâmul Zânelor.
Fără cheie, totul se năruie. De asta nu v-o putem da niciodată.
Howard!
Ce citeşte nătărăul tău de club de lectură?
"Gill şi Stacey". Cea mai grozavă poveste de dragoste scrisă vreodată.
El este chipeş, dur şi neînţeles... dar are o inimă de aur.
Iar ea e o femeie ambiţioasă, încercând să reuşească într-o lume a bărbaţilor.
E foarte bună!
Sunt sigur că aşa e.
Penny, ţi-o prezint pe Kathy.
Kathy, Penny.
Care-i treaba?
M-a întrebat "care-i treaba"!
Aşa cum mi-am imaginat întotdeauna!
Penny, gustă una dintre prăjiturelele lui Kathy!
Îţi garantez că nu vei regreta.
Aţi urmărit serialul MAGICIENII
Seria III Sfârşitul episodului 10
Subtitrare: Retail