Din episoadele anterioare...
O să te trimit într-o misiune monumentală.
Q., cred că asta este!
"Povestea celor şapte chei".
Dacă reinstaurarea magiei e atât de importantă pentru voi,
ar trebui să vorbiţi cu un ţicnit pe care l-am cunoscut în Atena.
- Prometeu? E mort. - Fir-ar!
Mi-a spus o poveste trăsnită.
Cum că ar exista o uşiţă secretă către magie.
Eu am... magie. Trebuie să fac ceva cu ea.
Am plantat în tine o sămânţă, ca să crească.
Nu contează de unde vine. Contează ce faci cu ea.
"Povestea celor şapte chei". Capitolul 8.
"Cavalerul a rămas închis în Castelul de la Capătul Lumii."
"Nici măcar un războinic măreţ ca el"
"nu putea sfărâma lanţurile cu care îl ferecase vrăjitoarea."
"Nu putea să evadeze."
"Însă fiica lui, devenită un cavaler la fel de vajnic ca tatăl ei,"
"chiar şi mai şi, nu s-a dat bătută."
"S-a luptat cu monştrii, reali sau închipuiţi, dinăuntrul şi din afara ei."
"A câştigat toate cele şapte chei şi a ridicat ancora"
"către Castelul de la Capătul Lumii."
Stai aşa... Scrie şi unde e castelul?
- Bambi! Lasă-l să citească. - Zic doar să-i dea bice.
Deci e în faţa porţilor castelului.
"În poartă erau şapte găuri de cheie."
"Uşa înghiţi cheile cu totul şi se deschise încet."
"Drept înainte, îl văzu pe tatăl ei, legat cu şapte lanţuri."
"Tată", a strigat ea, "am venit să te salvez"!
"A introdus cheile în lacăte şi, când a răsucit-o pe a şaptea..."
Scuze... Ai zis că poarta aia ciudată a înghiţit cheile.
- Da, dar pe urmă... - Pe urmă le are din nou?
Nu-s chiar atât de beat. A stricat firul epic.
Sau... e un paradox. Ăla e un indiciu.
Suntem în impas.
Afurisita de Bibliotecă e gata să se repeadă cu un... Cum îi zice?
Filtru. Şi nu-i chiar atât de simplu.
E nevoie de foarte multă putere ca să-l încarci,
iar ei n-au astfel de rezerve la dispoziţie,
deoarece Julia le-a eliberat pe zânele alea.
Sunt Biblioteca. Vor găsi ei o soluţie.
Noi trebuie doar să le-o luăm înainte.
Intervalul lor de timp ca să folosească...
... cum îi zice... e foarte scurt, nu?
Mai puţin de un minut după ce răsucim cheia.
Vezi? Facem tot ce trebuie înainte...
Doamna Noastră a Copacului, ajută-ne!
Te rog, ajută-mă!
Bună, Julia! E o plăcere să te cunosc, în sfârşit.
Sunt Iris, zeiţă-mesager, epicuriană, pasionată de curcubeie.
Să stăm de vorbă...
Cine e... Doamna Noastră a Copacului?
Tu eşti! Cred că se referă la copacii pe care i-ai readus în Fillory.
Foarte frumos act de penitenţă... E un nume bun pentru tine.
Ce tot spui?
Ai îndeplinit sarcina dată de Doamna Noastră de sub Pământ.
Să creşti Scânteia. Şi acum tu eşti Flacăra.
- Deci sunt... - O zeiţă în toată regula. Exact.
Sfinte Sisoe!
Mergem? Avem multe de făcut. Toate, foarte interesante.
- Sunt în toiul unei misiuni. - O pot prelua ei de aici.
Tu ai acum preocupări mai importante. Datoria ta faţă de ei s-a încheiat.
Apropo, s-a terminat şi durerea.
Poţi s-o laşi deoparte.
- Bine... Ar trebui să mă înclin? - Nu! Sunt tot eu.
Evident, nu eşti. A fost destul de greu de ignorat "centrala nucleară"
care a radiat din tine în ultimele două săptămâni.
Nu ştiu... Voiam să terminăm asta împreună.
Şi eu, la fel, dar...
Să fim sinceri... meriţi asta.
De ce eu?
Viaţa e nedreaptă.
Dar mă bucur când, uneori, iese bine pentru oamenii pe care-i iubesc.
Doamna Noastră a Copacului!
Nu... e bine.
- Sună formal. - Foarte formal.
Şi mie o să-mi fie dor de tine.
Ce-a fost asta?
Destulă energie magică pentru o vrajă.
De exemplu, dacă se rostogoleşte spre tine un bolovan, ca în "Indiana Jones".
O să-l poţi nimici.
Te iubesc, Jules.
Şi eu te iubesc.
La revedere, Quentin!
MAGICIENII Seria III, episodul 13
Ai făcut vreun progres?
Am irosit câteva ore uitându-mă la castele, dar...
Cred că am descoperit ceva...
... sau pe cineva care ne-ar putea ajuta.
M-a fascinat imaginea asta.
E vrăjitoarea, în castel, stând la o masă,
pe care e un alt castel, mai mic.
Da?
Ori e o chestie gen "castele la infinit", ca la M.C. Escher,
ori desenul ăsta are un înţeles. Vezi astea?
Sunt instrumente de proiectare pentru arhitecţi.
Deci ea e arhitectul care...
La care s-a referit Reynard. Atunci, ea e... Dumnezeule!
Ea e cea care a construit închisoarea pentru greşelile zeilor şi...
Şi a ascuns-o. Ea ştie unde este.
Trebuie s-o găsim, Q.
Există vreo 50 de zei minori ai arhitecturii şi artelor.
Spuneţi-mi-i, să-i scriu!
Zeiţă cu drepturi depline, ziceţi?
Înţeleg că Julia a trecut prin nişte încercări foarte grele,
dar mie tot mi se pare ceva aleatoriu.
Cum e şi viaţa, nu?
- Nu ştiu. Eu mă bucur pentru ea. - Şi eu! Nu văd de ce nu.
Eu aş fi mai fericită dacă ar rămâne, ca să ne poată ajuta.
Părea foarte sigură că putem face asta şi fără ea, aşa că...
- Aţi uitat de Calypso. - Ca stilul muzical?
Vrăjitoarea care l-a închis pe Ulise!
Şi te iubesc, El, dar cum ai trecut la literatură fără să citeşti?
N-am trecut.
Povestea spune că era o nimfă.
Nu era un zeu, dar presupun că era o creatură destul de puternică,
având în vedere că l-a ţinut închis
şapte ani întregi pe o insulă numită Ogai...
- Ogiji? - Ogijia?
- Ogygia. - Cum s-o pronunţa.
Minunat! Deci ne cumpărăm bilete?
Nu. Nu e un loc adevărat. Deci...
Ogai, Ogaiga... sau cum s-o pronunţa... e o insulă
în povestea fictivă "Odiseea".
E şi o marcă vestimentară, o trupă care cântă la Eurovision,
o companie din domeniul tehnologiei... Face jocuri.
Dumnezeule!
Îi ştiu! Îi divinizez! Ei fac Candy Collider!
Am cheltuit aproape 600 de dolari pe nivelul 593.
Mi-a luat 12 zile în şir.
Există tot felul de închisori pe lumea asta.
Nu? Suntem non-stop cu like-uri, cu selfie-uri...
Nu-i aşa? Nimeni...
Directorul ei general e o femeie pe nume Callie.
Grozav! Să mergem!
O să vorbesc cu voi doar fiindcă i-am promis asta lui Prometeu.
Şi nu mi-aş încălca niciodată cuvântul dat lui,
dar să ştiţi că nu-mi place.
Nu-mi place nici echipa voastră, nici misiunea în căutarea magiei.
Acesta e motivul pentru care Prometeu e mort.
Aşa că, din punctul meu de vedere, el a murit şi din cauza voastră.
- Nu... Noi nu... - Sigur că voi nu. Sunteţi oameni!
Mici Magicieni umani. El vă iubea foarte mult.
Bine... Să vă spun...
Castelul a fost cea mai mare comandă din cariera mea.
Să proiectezi o închisoare atât de sigură,
pentru clienţi de un asemenea nivel...
Când am explicat că voi avea nevoie de temnicerii cei mai aprigi,
Prometeu s-a oferit să ajute la găsirea lor.
Să-i creeze cu o misiune.
Mereu a fost bun la misiuni epocale.
Deci ai atras în cursă o biată fată, ca să-ţi fie sclavă tot restul vieţii.
E acolo de bunăvoie, aşa cum a fost şi tatăl ei.
Care s-a oferit ca... momeală.
Un fel de "domniţă la restrişte", pe care s-o salveze fiica lui.
Eu i-am dat fiecăruia ocazia
să îndeplinească sarcina sacră de a ţine lumea în siguranţă.
Vă asigur că ea poate pleca oricând doreşte.
N-aş permite să fie altfel.
Sunt sigură că misiunea v-a învăţat că totul cere sacrificii.
Deci, când Prometeu încerca să ascundă acea uşiţă dosnică...
Eu proiectasem deja locul perfect.
Un loc plin de monştri, unde nimeni nu vrea să caute.
El a promis că va face această misiune dificilă,
astfel încât de închisoare s-ar fi putut apropia doar aceia
care puteau garanta că va rămâne sigură.
Şi-a canalizat şi ultimul atom de putere în aceste chei.
Deci a făcut un Horcrux.
Iisuse... Cineva şi-a dorit foarte mult să fie martir.
Tot ce pot spune e că a crezut în voi.
A spus că a văzut cum vine un timp în care ne veţi salva,
dacă aveţi magie. A crezut total în asta.
- Ce înseamnă asta? - Presupun că vom afla.
Dacă ajungeţi până la capăt.
El a dat totul pentru voi. Apoi, au venit duşmanii lui.
Ştiind că e slăbit.
Nemaiavând putere, nu i-a putut opri.
Iar ei erau puternici.
- Îmi pare rău... - Asta a fost demult.
Deci crezi că ne-ai putea spune unde e închisoarea ta
şi cum să intrăm în ea?
Am aşteptat să vă spun din ziua în care a făcut cheile.
Staţi, arată ca... E Fillory?
E răsturnat. Aşa arăta înainte să ajungă acolo Ember şi Umber,
când era doar o lume micuţă, sălbatică şi îndepărtată.
Dumnezeule! Există...
O teorie despre castelul Whitespire. Că piticii l-au făcut pe baza
celui mai bun proiect pe care îl văzuseră vreodată.
- Un castel numit... - Blackspire. Dar Ember l-a distrus.
Mai degrabă, l-a răsturnat şi a început pe partea cealaltă.
Deci castelul meu e bazat pe închisoarea ta?
Ce pot să spun?
Sunt incapabilă "din construcţie" să proiectez o clădire urâtă.
Deci Blackspire e încă acolo, numai că e dedesubt.
Da.
- Vă urez noroc în misiune. - Zău aşa!
- Cum intrăm în el? Paradoxul cheilor. - Să lămurim un lucru...
Toate încercările la care am supus-o pe fata aceea
au fost menite s-o pregătească pentru ce e încuiat înăuntru.
O să găsiţi un mod de a intra în siguranţă.
Însă, orice aţi face, există un lucru simplu
pe care trebuie să-l înţelegeţi mai presus de orice altceva.
Ce e încuiat în castelul acela...
Nu are voie cu niciun chip să iasă.
Cu mii de scuze, avem nevoie de permisiunea ta oficială.
În calitate de locţiitor de Înalt Rege.
Aveţi permisiunea mea de a implementa noul program.
Excelent, Maiestatea Voastră Locţiitoare!
Şi, dacă nu vă e prea greu,
aduceţi-mi cele mai recente rapoarte cu cheltuieli ale perceptorilor.
Aş dori să le verific temeinic.
Îmi pare rău.
Desigur! Imediat.
Nu-ţi mai cere scuze!
Aminteşte-ţi că autoritatea vine de la Înaltul Rege Margo,
dar curge prin tine.
- Ai nevoie de ceva? - Da.
În două zile au dispărut şase zâne.
- Şi de ce eşti sigură că e... - Am găsit asta.
Cred că e un fragment dintr-un dispozitiv magic,
care conferă vedere nocturnă slabilor ochi pământeni.
- Nu există magie. - Cineva îmi vânează poporul.
Ce-i asta?
Laboratorul meu.
Aici vin ca să mă gândesc, să răspund la mesaje, să creez lumi.
Eu voi putea crea lumi?
Vom începe cu una.
Îţi vei împărţi timpul între laborator
şi răspunsul la rugăciunile pe care le vei alege tu.
Dar îţi spun pe şleau...
Munca noastră aici e vitală pentru imaginea de ansamblu,
însă moralul rămâne mai ridicat
dacă vindecăm un copil sau doi de câteva ori pe săptămână.
Încă ceva...
Prietenii mei... Cum de încă îi pot simţi?
Durează puţin până se dizolvă conexiunile astea.
Q. e stresat, iar Fen...
Ştiu că vrea să ajute la salvarea vieţii zânelor, dar...
Asta e disciplina. Nu trebuie să te laşi sedusă.
Te epuizezi dacă îţi consumi prea multă energie,
încercând să ai grijă de absolut toate zânele,
când ai putea să construieşti şi să modelezi lumi
în care niciunei zâne nu i se va întâmpla niciun rău.
Să-ţi arăt...
Deci credem că fata-cavaler e încă acolo?
E magie făcută de zei. Orice e posibil.
Nu ştim ce ar putea fi acolo, înăuntru.
- Voi călători în castel. - Scuză-ne că ne pasă, dar nu.
Nu ştim peste ce ai putea da.
Şi avem încă mâinile mânjite cu sânge de Penny, de la ultimul Penny.
Bine... Să zicem că găsim o intrare. Ştim că acest cavaler ne va ajuta?
Bună! Acum dormi. Sunt în capul tău, nu în al lui.
E un vis.
Ai magie.
Am avut. A fost un episod unic.
- Ascultă... - Ora.
Eu sunt Quentin.
Am nevoie de ajutorul tău.
Ai venit pentru fântână? Uşa dosnică spre magie?
- Da. - Nu pot să te ajut.
- Pentru că tu păzeşti... - Nu! Nu mai sunt!
- El e singurul care a rămas. - Au murit sau...
I-a omorât pe toţi.
Nu-ţi poţi imagina de ce e capabil. De-asta nu pot face nimic pentru tine.
Nu pot risca siguranţa a ceea ce mi s-a încredinţat.
Înţeleg asta. Şi eu am ceva să-ţi ofer.
Julia ţi-a dat o "doză" de magie, şi tu ce ai făcut?
Am intrat în mintea cavalerului din castel.
Magia aceea era pentru uciderea unui monstru.
De ce s-o iroseşti ca să stai de vorbă cu "personalul"?
Când Calypso ne-a spus că Ora e acolo de bunăvoie,
mi-am zis că Ora trebuie să ştie mai mult decât o cale de acces
în castel şi că o va deschide pentru noi.
În schimbul a...
Trebuie doar să intrăm, să răsucim cheia şi să ieşim repede.
- Şi monstrul? - Ora se va ocupa de monstru.
Şi tu?
Eu rămân. În castel.
E un târg cinstit.
Ea e acolo de secole bune şi a obosit.
Iar eu sunt... destul de puternic
datorită misiunii, aşa că eu sunt noul temnicer.
- Asta nu e soluţia. - Sunt de aceeaşi părere.
Alice, cine e persoana care a murit pentru noi?
Iar tu erai dispus să rămâi în Fillory pe veci. Care e deosebirea?
Cineva trebuie să se ofere şi pentru asta.
Am o propunere alternativă. Ia pistolul cu glonţul care ucide zei
şi împuşcă-l pe afurisitul de monstru în faţă.
- Sunt de acord şi cu asta. - Nu.
- Am promis "fără soluţii ingenioase". - E ceva direct şi sângeros.
Monstrul ăsta...
... nu e o glumă.
Nu-l putem lăsa să iasă. Singura cale de a ne asigura de asta
e să apelăm la metoda dură.
Misiunea ne-a învăţat că, uneori, trebuie să procedăm astfel.
Nu-mi place asta.
Nici mie, dar am s-o fac.
Bună, iubire!
Fir-ar...
E un om.
De asemenea, cârmuitoarea actuală a Fillory.
Bună!
Ne-am cunoscut, deci trecem direct la partea
în care îţi spun să nu mai furi zâne ca să le hăcuieşti.
Sunt cetăţeni cu drepturi depline ai Fillory. O să încetaţi imediat!
Cetăţeni cu drepturi depline...
Escortaţi-i la...
Ştii ce e un Călător?
Putem dispărea, văzându-ne de treburi, oricând vrem.
Am ceva de care ai mare nevoie. În castel.
Vor veni imediat. Şi, dacă-mi permiteţi, domnule...
Vă admir foarte mult costumul.
Mi-am transmis mesaje cu Margo... prin iepuri.
Sunt foarte aproape de reinstaurarea magiei.
Bravo lor!
Şi să ştii că motivul pentru care Irene face braconaj la zâne
e faptul că are nevoie de o cantitate uriaşă de energie
ca să alimenteze un dispozitiv care trebuie conectat
la doar câteva secunde, ca să...
Să te scutesc de efort... Nu-mi pasă.
Ar trebui să-ţi pese. Dacă o ţinem aici destul,
o putem opri de la deturnarea magiei pentru ea şi pentru Bibliotecă.
- E vorba de viitor! - Nu e viitorul nostru.
Nu pot să mai risc nici măcar un suflet.
Ştiu exact cum să rezolv situaţia.
- Deci ce oferi, mai exact? - Am încălcat o învoială.
E vina mea că suntem vulnerabile.
Vă ofer magia a 50 de zâne într-un singur trup.
Cunoşti puterea măduvei regale.
- Te oferi să mori? - În schimbul unei noi învoieli.
Stai!
Nicio zână nu va mai fi vânată de o nonzână, niciodată, nicăieri.
Şi această învoială nu va mai putea fi destrămată
pentru niciun motiv, de nicio fiinţă, niciodată.
Jură că aşa va fi, şi sunt a ta!
Timpul e foarte important.
Oferta mea expiră peste un minut.
O să am nevoie de o masă cu legături, de un ferăstrău pentru oase,
de cuţite şi de o râşniţă.
Trebuie să existe o altă cale.
Târgul pe care l-am făcut cu Irene va face, în sfârşit,
ca neamul meu să fie liber şi în siguranţă.
Lacrimi pentru duşmanca ta?
Mai e foarte puţin... Dumnezeule!
Unde s-a dovedit a fi, Alice?
Acest Castel de la Capătul Lumii?
- La Fillory. Dedesubt. - Castelul Blackspire!
- Cum aţi... - Şi eu l-am admirat odinioară.
Am nevoie să-mi faceţi o favoare.
Am asta. Ştiu că nu e bine şi n-am s-o mai folosesc niciodată,
dar am nevoie de ea.
Ca să...
Am auzit că aveţi o poţiune experimentală,
care nu numai că şterge memoria, dar creează şi o nouă personalitate.
- Am. Dar... - O să fiu ispitită mereu.
Odată ce o voi simţi iar peste tot. Doar dacă n-am memorie...
Alice... eşti...
Eşti unul dintre cei mai străluciţi Magicieni pe care i-am văzut vreodată.
N-am ales eu să fiu asta!
Vreau să-mi trăiesc viaţa mea!
Nu aşa cum m-au crescut părinţii să gândesc
sau cum m-aţi învăţat dv. sau cum vrea Biblioteca să acţionez.
Nu sunt sigur că e cea mai bună cale către fericire.
Dar dacă nu există cea mai bună cale?
Nu ştiu.
Tot ce ştiu e că eu sunt pe o cale proastă.
Şi ies de pe ea.
După ce... Da? Bea asta.
Ai răbdare o zi întreagă, pentru o "repornire" completă.
După aceea, eşti pe cont propriu.
Mulţumesc.
- Deci? - Trebuie să stăm de vorbă.
Despre aranjamentul nostru.
Ai mai spus cuiva?
Te rog să nu spui.
Sigur că nu.
Eşti singurul căruia...
Am vrut... A trebuit să-i spun.
Ştiu că nu arăt şi că nu se vede din purtarea mea,
dar eşti...
Tu eşti cel pe care îl iubesc, Q.
Tu eşti alesul.
Şi singurul lucru pe care o să-l regret e că nu-mi amintesc asta.
O să-mi amintesc eu pentru amândoi.
Ai făcut o învoială pe care o s-o regreţi.
Dar tu nu vei şti niciodată.
Aşa este.
Dar o să mor regină, nu o fată mediocră, avidă de putere.
După cum am spus, sunt în viaţă doar fiindcă îi îndeplinesc această nevoie.
- De a fi distrat. - Servit. Răsfăţat la culme.
Iubit.
Iubit ca...
Un copil.
E mai bine decât la ce m-a dus gândul.
În clipa asta, crede că jucăm un joc.
De-a v-aţi ascunselea.
Doar aşa mă pot asigura că îi abat atenţia suficient
încât să te las să intri, dar acum începe să se plictisească.
Ce este?
În caz că sunt reţinut.
Să nu fii. Ai auzit?
Eşti în stare să faci asta!
Iubirea mea!
Te-am găsit! Leapşa!
Aşteaptă o clipă.
Are un nume?
Nu.
Şi de ce e atât de periculos?
Zeii au creat ceva care pur şi simplu... vrea.
Deci trebuie să aibă un loc sigur şi iubire constantă.
Dacă nu le are şi apetitul nu-i este potolit şi se dezlănţuie...
... nici măcar zeii nu-l mai pot potoli.
Iubirea mea!
Ieşi din ascunzătoare! Ai adormit?
Dar ce poate să facă?
Te joci cu mine?
Eliot! Nu!
- La naiba, Eliot... - Cum?
Glonţ omorâtor de zei.
- Nu asta am convenit! - Eu n-am convenit nimic.
Dar am hotărât că unul dintre cei mai buni prieteni ai mei
nu-şi va petrece restul vieţii într-o închisoare,
păzind ceea ce se dovedeşte a fi un monstru nu prea înspăimântător.
Stai... Unde a dispărut ea?
Oricum, s-a terminat.
Ai petrecut cam prea mult timp fiind rege.
Nu asta e problema acum, nu?
Mi-ar fi prins bine nişte degresant şi o perie de dinţi,
dar cred că am terminat. Să mergem!
Să facem asta! Haide!
Luaţi câte o cheie, zevzecilor!
- Alice, ce faci? - Nimic bun.
- Nu! - Margo!
- Distruge cheile! - Trebuie să fac asta!
Nu tu decizi ca întregul univers să nu aibă magie!
N-am să-mi amintesc asta.
Alice... De ce?
Tu... m-ai convins să nu lucrez pentru Bibliotecă.
Îmi dau seama că nu există nicio "tabără" bună.
Magia îi face pe oameni răi în diferite proporţii.
Egoişti şi iresponsabili.
- Nu-i putem face faţă! - Tu nu-i poţi face faţă!
Nu e bine. E greşit ce facem.
Şi totul se opreşte acum!
Ce faci?
O tai pe căţea, îi iau praful de zâne care-i dă putere şi rezolv situaţia.
Deci... de unde începem?
Ocean? O mică întindere drăguţă de uscat?
Tu alegi.
Ştiu că încă îi simţi. Trebuie să te desprinzi de ei.
- Ştiu, dar e rău. - Într-o clipită, va fi bine din nou.
Şi în două clipite vei simţi că au dispărut de mult.
E pe podea...
Nu se dă bătut. Va muri fără să se dea bătut.
Tu nu-i simţi inima?
Nu. Pentru că eu nu fac ce faci tu.
Trebuie să te desprinzi de ei.
Aminteşte-ţi de viitorul pe care îl creăm.
Te joci cu mine?
Crezi că poţi să faci vrăji mai repede decât te înjunghii eu?
- Te rog, ascultă-mă! Cavalerul... - Taci naibii!
- Repară asta. - Acum!
Nu are rost.
Magia s-a dus. Nu mai este.
Are dreptate.
Jules...
Durerea voastră nu e liniştită. Mai ales, a ta.
Ştiu că ai crezut că asta e spre binele tuturor.
Ai să vezi, într-o bună zi, că nu a fost.
Deocamdată, vreau să stai deoparte.
Vreau să ştii... Curajul tău...
M-a făcut să văd.
Ce să vezi?
Ce trebuie să fac.
Ce faci?
Ce a făcut Prometeu.
- Eflux. - Horcrux.
Jules, eşti sigură?
Julia, ţi-ai putea pierde puterea.
- Grăbiţi-vă! - Eşti teafără?
Bine... Te ţin eu.
Vino...
Te simţi bine?
A durut.
Şi nu mai sunt conectată la nimic.
- Te ţin eu. - Sunteţi gata?
Potriveşte cheia.
Să facem asta...
Domnule decan Fogg?!
Dacă o să călătoreşti, Penny, îi ucid pe toţi.
Irene... Avem o învoială!
Dacă nu vrei să ai o problemă cu Biblioteca.
Însăşi esenţa e alterată de cea mai uşoară deviere a poziţiei degetului.
Priviţi cu atenţie!
Diferenţa e în poziţia indexului de la mâna dreaptă.
Îmi pare rău, se pare că avem iar... o problemă cu curentul.
Raţiile sunt insuficiente! Nu pot nici măcar să le dau teme!
Fă tot ce poţi. O să încerc să renegociez aprovizionarea.
Cum?
Nu putem revizui aprovizionarea până în trimestrul următor.
- Am vorbit cu Consiliul. - Care Consiliu?
Al Patrulea District Nord-American. Înscrierile, în Calgary,
n-au revenit la normal, ca ale noastre.
Abia dacă folosesc două treimi din cota alocată.
Şi ne-au oferit nouă restul.
Ştim amândoi că trebuie să existe o cerere scrisă...
În trei exemplare.
Vei avea o decizie până pe data de 31.
Excelent!
- Mai e o cerere. - Răspunsul meu nu s-a schimbat.
A făcut o învoială cu noi, apoi, a încălcat-o.
Spre deosebire de ceilalţi, ea aparţine Bibliotecii.
Aş dori doar s-o văd.
Te rog!
Unde sunt ei?
Conform învoielii făcute cu Ordinul, sunt în siguranţă.
Nu! Nu sunt!
Alice, familia McAllistair nu-i poate găsi.
Şi, dacă încearcă, răzbunarea Bibliotecii va fi rapidă.
Nu familia McAllistair! Chestia aia!
Poate să treacă din corp în corp, ţi-am spus!
Ar trebui să ştii că asta e o capacitate foarte periculoasă.
Dacă ei nu ştiu cine sunt, dacă n-au magie, nu se pot apăra.
Bine.
Ipotetic vorbind, "chestia" aia e în libertate.
De ce i-ar vâna?
I-a văzut. Ştie că magia a revenit.
Ştie că sunt Magicieni, chiar dacă ei nu ştiu.
Sophie, opreşte-te puţin din idioţenii.
Janet!
Bună! Eu sunt Isaac.
Ai întârziat. Şi eu, la fel.
Din fericire, nu recunosc legalitatea luminii roşii la stop.
Quentin! Te-am găsit.
Îmi pare rău, eu sunt Brian.
Fă un truc cu cărţi de joc pentru mine, Quentin.
Hai!
- Vrei să te joci cu mine? - Îmi pare rău, cred că mă confunzi.
Dar... ştii...
L-am văzut! L-am simţit!
Până şi zeii se tem de el.
E vina ta la fel de mult ca a mea! Scoate-mă de aici!
Ajută-mă să-l opresc.
Nu te teme! E minunat!
Avem atâtea de făcut împreună!
Abia aştept să începem...
... pe toţi oamenii care merită cu adevărat mânia noastră.
Te rog, eu nu...
O să fie atât de distractiv...
Orice lucru e mai distractiv când îl faci cu un prieten.
Aţi urmărit serialul MAGICIENII
Sfârşitul seriei a III-a
Subtitrare: Retail