Anterior în "The Magicians"...
- Am ucis un zeu. - Zeii vechi...
când suntem inofensivi, ne ignoră,
dar când devenim ostili, ei amputează.
- Magia a dispărut. - Trebuie să-ţi arăt ceva.
Dumnezeule.
Am magie.
Îţi vrei magia înapoi sau nu?
Te voi trimite într-o misiune epică.
"Povestea celor şapte chei."
Jules, asta este misiunea noastră.
Cred că merg la un nivel superior.
- Sunt... - O zeiţă cu drepturi depline.
Sunteţi aici pentru fântână. Uşa din spate spre magie.
Alice, ce faci?
Distruge cheile!
Ştiu că te-ai gândit că asta a fost pentru binele tuturor.
Vei vedea într-o zi că nu a fost.
Julia, ai putea să-ţi pierzi puterea.
Odată ce magia va curge din nou,
ai 30 de secunde să ataşezi sifonul.
Am auzit că ai o poţiune experimentală
care nu numai că-ţi şterge memoria,
dar crează o personalitate cu totul nouă.
Ea a făcut o înţelegere cu noi, apoi a încălcat-o.
Spre deosebire de ceilalţi, locul ei este în Bibliotecă.
Acel lucru poate să sară dintr-un corp în altul.
I-a văzut.
Ştie că magia s-a întors.
Ştie că ei sunt magicieni, chiar dacă ei nu ştiu asta.
Dacă ei nu ştiu cine sunt, dacă nu au magie,
- nu se pot proteja. - Vrei să te joci cu mine?
Cred că m-ai... confundat cu altcineva.
Cred că orice este mai distractiv atunci când o faci cu un prieten.
Parcă nu există niciun motiv
să dureze atât de mult.
Vom mai vorbi mâine. Da?
Bine.
Rahat!
Rahat.
Dumnezeule.
Rahat.
Salut. Bună.
Bună.
Kimber D'Antoni?
Eu sunt Todd.
Ai întârziat.
Urmează-mă.
Îmi... îmi cer scuze. Unde sunt?
În nordul statului New York.
- Universitatea Brakebills. - Bine. Aşteaptă. Cum...
Bună ziua. Mă bucur să te văd.
- Cum este posibil? - Un sfat.
În cazul în care îţi aminteşti, să fii mereu politicoasă cu bibliotecarii.
Par a fi inofensivi, dar ei reglementează lucrurile bune.
Dacă îi faci să devină irascibili, dintr-o dată,
va exista o întârziere atunci când introduci o cerere.
Noua Ordine Mondială este cu siguranţă mai bună decât a fost,
dar după umila mea părere, este puţin mai rău decât în vremurile de demult.
Bine. Opreşte-te.
Îmi cer scuze. Ce se întâmplă?
Ţi s-a oferit un examen preliminar
pentru intrarea în programul de licenţiat.
Am halucinaţii?
Dacă aş spune nu,
ar putea fi o parte din asta, nu-i aşa?
Dar vreau să spun că nu.
Cu siguranţă nu. Nu.
Bine. Da.
Cu siguranţă asta nu a fost deloc de ajutor.
- Deci... - Scuze.
Haide. Trebuie să ne grăbim.
Ai întârziat!
Bine ai venit.
Vă puteţi adresa faţă de mine cu domnule decan.
Ştiu că aveţi cu toţii întrebări.
Se va răspunde la ele în timp.
În următoarea oră,
sarcina voastră este să finalizaţi testul.
Baftă tuturor.
Începeţi.
Asta ar merge mai repede,
dacă am putea să le facem pe toate într-o singură şarjă, aşa cum eram obişnuiţi.
Ştii că nu avem acest tip de rezerve.
Da. Mi-am spus părerea.
Câte ore suplimentare din timpul nostru este acest lucru,
când Biblioteca ni le-ar putea da?
Haide. Ştii că te gândeşti la asta.
Se pare că ciudata este o nulitate.
- Este cea despre care ai spus... - Că a scurtcircuitat globul?
Da.
Nu am mai văzut niciodată asta.
A fost spre amurg, nu-i aşa?
Rezerva curge lent. Ar putea fi asta.
Este adevărat.
O voi scoate şi o voi şterge imediat ce termină partea scrisă.
- La naiba. - Ce a fost asta?
- Nu sunt sigur. - Lasă-mă să văd...
Nu te-aş sfătui să o faci.
Nu am văzut nimic.
Mă doare capul.
Bine.
Te cred pe cuvânt.
- Să păstrăm sau să alungăm migrena? - Să o păstrăm.
Pentru moment.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
The Magicians-Sezonul 04, ep 01 "A Flock of Lost Birds"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Am văzut-o cu ochii mei.
Periplaneta Americană.
Uriaşă.
- Un gândac nu poate fi bun pentru cărţi. - Exact.
Mă gândesc să postez un semn pentru a reaminti tuturor
ca mamele lor nu lucrează aici
şi ar trebui să-şi cureţe propriile firimituri.
Este amuzant. Foarte inteligent.
Mulţumesc.
Să folosesc Helvetica sau Times New Roman?
Comic Sans ar transmite veselie
sau ar submina seriozitatea mesajului?
Chiar şi respiraţia ta este deprimantă astăzi.
- Ştii asta, Alice? - Hei, am o idee.
- Da? - Da. Mergi să te satisfaci singur.
Nu sunt aici să te distrez.
Dacă spui tu.
Deoarece, zilele trecute, atunci când ai încercat să evadezi, a fost amuzant.
Toate loviturile şi ţipetele.
Mă face să chicotesc de fiecare dată când mă gândesc la asta.
Să ai o zi bună, dră Quinn.
Prânzul.
Credeam că ai sclavi pentru asta.
Bibliotecari debutanţi.
Insist să mănânci astăzi.
Fie. Insistă mai departe.
Curvă băgăcioasă.
Poftim?
Mi-ai citit cartea, nu-i aşa?
Chiar până la marele spaţiu gol.
Ai citit tot capitolul, nu-i aşa?
Vrei să vorbim despre toate poziţiile în care am fost cu Quentin?
Cartea mea ţi-a spus de câte ori am terminat?
Nu te pot lăsa să te înfometezi şi nu vreau să te forţez să mănânci.
Niciuna dintre noi nu s-ar bucura de asta.
Continuă să cooperezi şi s-ar putea să mai primeşti
materiale de lectură aprobate.
Stai.
Am o întrebare.
Îmi pare rău.
Nu vine decanul Fogg.
Domnule decan Fogg. Noii studenţi?
Apreciez că aţi venit până aici pentru a livra asta.
Ei bine, aţi dat... care este cuvântul?
- Ordin să fac asta. - O formalitate.
Avem cea mai mare încredere în metodele voastre de selecţie.
Asta este doar pentru înregistrările noastre.
Aceasta.
Profesorul Lipson a raportat că a provocat o reacţie neobişnuită
pe globul vostru. Ştiţi motivul?
Sunt sigur că totul se va lămuri.
- Ea arată un potenţial minunat. - În ce fel?
Încă nu sunt sigur,
dar de aceea ea este la Brakebills.
Ei bine, am încredere în instinctul tău.
Aprobat. Este mereu o plăcere.
Alice este bine.
Deprimată, ursuză.
Încă mai cere să te revadă.
Este fixată pe lucrul despre care spune că l-a văzut în castel.
I-ai spus, nu-i aşa?
Da, că antreprenorii tăi independenţi cercetează ameninţarea,
dar nu este îngrijorată de distrugerea în masă.
Îşi face griji pentru prietenii săi.
Nu mă pot gândi la nimeni altcineva mai bun să îi protejeze decât ei.
Hai să fim sinceri, Zelda.
Studenţii mei au salvat magia.
Lumea poate a aruncat flori la picioarele Ordinului
şi Irenei McAllistair,
dar noi doi ştim adevărul nenorocit.
Ordinul a luat o poziţie de supraveghere.
Tot ceea ce facem este să păstrăm informaţiile,
- să facem lucrurile mai sigure. - Nu discut despre beneficii.
Dar o faci, pentru că ele vin cu un cost.
Dacă studenţii tăi îşi vor reveni,
nu o pot opri pe Irene să facă ce doreşte
pentru a asigura tăcerea lor.
Avem anumite...
acorduri cu ea.
Aşa că...
ei trebuie să rămână unde sunt, aşa cum sunt.
Vor fi bine. Vraja ta a fost...
o măiestrie.
Ştii care este singura mea consolare, Zelda?
Când încercările mele de a-i proteja
vor eşua inevitabil,
sângele lor va fi pe mâinile tale.
Să ai o zi bună, Zelda.
Nu-mi spune să mă relaxez. Sunt enervată.
Bine. Am înţeles.
- Dar exagerezi. - Ar trebui să arunc asta pe tine.
Sam, haide. Ai făcut trei arestări foarte solide.
Iar acest nenorocit scapă.
Pentru ce? Explică-mi.
Acest nenorocit scapă mereu.
- Despre ce vorbeşti? - L-am văzut ridicat de şase ori.
Nu au rezistat acuzaţiile. Ce pot să spun? Unii sunt norocoşi.
Sau avocaţii lui.
Sfatul meu este să renunţi.
Scuzaţi-mă. Domnişoară?
Vă pot ajuta?
Acel individ.
- Tocmai ce a fost aici. - Nu am auzit.
Să aveţi o zi bună, domnule.
Vrăjitoare.
Rahat.
Haide.
Piesă de rahat.
La naiba.
Adună-te, Cunningham.
Rahat!
Desigur.
- Bună, Mark. - Ascultă. Ştiu că eşti poliţistă.
Da. Iar... eu ştiu ce eşti.
- Doar ce... plecam. - Da. Am observat că eşti bun la asta.
Şase arestări. Nu a rezistat nimic.
Nu rănesc pe nimeni. Este doar o treabă suplimentară.
Termină cu rahaturile.
Ştiu că sunteţi mai mulţi.
Că vă numiţi... cum? Vrăjitoare?
Ce dracul?
Nu fur nimic care va răni pe cineva.
Rahaturi minore. Farmece, descântece.
Nimic întunecat şi... nu am niciun interes
în orice fel din vrajă de protecţie a martorilor
pe care ai pregătit-o. Bine?
Acel lucru a încercat să mă ucidă pentru că m-am uitat la asta.
Despre ce vorbeşti?
Farmece, descântece.
Este cumva cuvântul din franceză pentru "metamfetamină"?
Nu ai nicio idee, nu-i aşa?
Crezi că eşti doar aşa.
Nu atât de repede.
Ce este asta? Medalie pentru scriere corectă?
- Dă-o înapoi. - Ce este asta?
Protecţie.
- Faţă de cine? - De tine.
Stai. Opreşte-te!
Ridică-te, Maiestate.
Ridică-te.
Ce dracul?
Te poţi apropia, Mare Rege.
Vino, vino. Hai să te privesc.
Bună.
Ce dracul se întâmplă?
Este puţin îngrijorător
că nu pari să ştii, ţinând cont...
Ţinând cont de ce anume?
Acelea sunt coarne?
Stai.
Acum sunt în casa lui Jeff Goldblum?
- Ce am luat? - Eşti adormită.
Eu, Ember, cel mai mare Zeu al Fillory,
binecuvântez o vizită a persoanei mele
pe starea ta predispusă şi receptivă.
Ei bine, vorbind puţin mai tehnic,
eu, o emanaţie energetică,
plasată anterior aici de marele Zeu Ember,
am fost activat să te contactez.
"Activat."
Activat...
de o perturbare de mare amploare.
Alarmă, Maiestate!
Am emanat pentru a te avertiza.
O mare boală este activă.
Bine.
Va trebui să reluăm asta de la început,
pentru că nu am fost atât de confuză
de la momentul în care m-am trezit în pat cu Banksy.
- Acest lucru este îngrijorător. - Care parte?
Faptul că arăţi extrem de mult ca...
o femeie.
Este înfiorător. Nu contează.
Trebuie să te apuci imediat de muncă, Mare Rege.
Minunat. Desigur.
- La ce să muncesc? - Ei bine, această emanaţie glorioasă
poate fi declanşată doar de un război mondial,
o pandemie, sosirea ostilă
sau neinvitată a zeilor pe solul Fillorian,
revolta piticilor sau ridicarea în masă a morţilor.
Nu sunt sigur că ei ar fi capabili de prea multe. Morţii.
Sunt cam slabi şi putreziţi.
Mi s-a părut a fi înfiorător şi aş prefera să opreşti asta.
Bine. Persoană încornorată?
Numele meu este Janet.
Nu sunt rege. Sunt editor. Editor de modă.
Nici nu porţi pantaloni. Nu cred că acest mesaj este pentru mine.
Stai.
Sunt Ember, micuţă insolentă Janet.
Nu poţi să pleci pur şi simplu,
doar să faci ceea ce spun. Repede.
Îţi spun că nu ştiu...
Repară asta acum!
Să mă ia dracul.
La dracul.
Bine.
Ce?
- Ce... - Dracul!
Corecţia culorilor pe acest model este atât de proastă. Este rasist.
Pregăteşte un apel.
Dr. Liu a sunat?
Da. A spus că toate testele au ieşit normale.
Ochiul meu este ciudat.
Culorile sunt ciudate.
Cum poate fi asta normală, Sophie?
Ei bine... el a sugerat asta
şi a sugerat că vă poate vedea săptămâna viitoare,
- dacă nu se rezolvă problema. - Săptămâna viitoare?
Perfect.
Ei bine...
Acum am văzut cu siguranţă cel mai urât accesoriu din acest an.
A... a fost singurul pe care l-au avut.
Mă voi ocupa de asta. E-n regulă.
Şi... Sophie.
Ai comandat acele cărţi pentru mine?
- "Fillory and Further." - Contul Amazon
m-a blocat şi... scuze... am sunat prin jur,
dar librăriile au vândut tot. Voi continua să încerc.
Ai folosit multe cuvinte.
Rezolvă situaţia.
Hei!
Ce dracul?
Janet Pluchinsky?
- Sunt arestată? - Nu.
Atunci, ce se întâmplă?
Şi de ce porţi această medalie ridicolă pentru ortografie?
Este o amuletă magică.
Nu sunt nebună. Bine?
Trebuie să ştii ceva
şi imediat ce voi începe să-ţi spun despre asta,
rahaturi urâte vor începe să zboare peste capetele noastre,
iar asta ajută...
dar nu în totalitate.
Asta nu are nicio logică.
Poţi să ai mintea deschisă pentru două secunde?
Numele meu este Sam Cunningham.
Sunt ofiţer la narcotice, în poliţia din Seattle.
Treci la capitolul trei.
Este viaţa ta.
Şi a mea.
Această medalie,
are un fel de... nu ştiu cum să-i spun...
cum ar fi un câmp de influenţă şi îndepărtează rahaturile de noi.
Îmi cer scuze. Te... auzi vorbind?
Spune-mi că lucrurile nu au fost ciudate pentru tine în ultimul timp.
- Ei bine... - S-a făcut ceva asupra noastră.
Un individ mi-a spus că este vrăjitoare
şi ştiu cum sună asta, dar el a fost real.
Şi, bine... şi ştiu cum sună asta.
- Spune-o direct. - Mi-a spus că nu eram eu.
Că asta...
nu este identitatea mea.
Apoi am găsit asta.
Nu am auzit niciodată de această carte.
Este extrem de obscură,
dar toată viaţa mea este în ea.
Părinţii mei, Academia, ultimul meu iubit de rahat.
"Janet Pluchinsky
şi-a făcut drum înjungiind până la biroul editorului."
- Este un mod prostesc de a spune asta. - Acest text nu poate câştiga premii.
Iar sânii mei arată fantastic în acest desen.
- Un bărbat a scris asta. Corect? - Corect, dar detaliile...
Ai avut o veveriţă marsupială când aveai opt ani?
Ai mâncat popcorn cu cheddar alb şi Tabasco la micul dejun?
Ai un dulap dedicat pentru peruci şi fetiş pentru lenjerie intimă?
Haide!
E-n regulă.
Ce dracul?
Nu ştiu, dar mai sunt şi alte personaje acolo.
Cred că trebuie să le găsim.
Hai să plecăm dracului de aici! Haide!
Hei.
Hei!
Ştiu că nu dormi.
- Dispari. - Aş vrea.
Sunt încuiat într-o celulă.
Uite...
nu mă pricep la consolări...
dar dacă mai contează, va fi bine.
- Nu minţi. - Nu o fac.
Am trecut prin ceea ce treci.
Ţi-am spus vreodată de ce m-au încuiat?
Vorbeşti prea mult?
Eram obsedat de perfecţionarea unei vrăji.
Ai auzit vreodată de Diogene?
Da, filozoful inept cu un felinar,
în căutarea unui om cinstit.
I-am terminat munca
de a găsi oameni buni.
- De ce? - M-am simţit mai puţin singur.
Cel mai mare obstacol fiind faptul că
aproape nu există oameni buni.
În orice caz, am tot rafinat-o
şi am realizat că trebuia să mă concentrez pe copii,
pentru că uneori,
ei nu au putrezit încă până la inimă.
În orice caz, tot ce am dorit,
a fost să găsesc câţiva copii buni
şi într-un fel modic, să-i răsplătesc.
Am ajuns până într-un punct în care am avut nevoie de o carte.
Interzisă.
- Au ţinut-o într-un loc numit... - Camera otrăvită.
Da. Mi-a ucis unul dintre prieteni.
Da.
A ucis şi câţiva dintre ai mei.
Am lucrat cu aceşti domni elfi.
A fost rău.
- Elfi... elfii sunt reali? - Băieţi drăguţi.
Toate chestiile sexuale ciudate pe care le auzi despre ei sunt doar în parte adevărate.
În orice caz, Biblioteca a venit după mine.
Posesie, crimă asupra proprietăţii Bibliotecii,
de parcă... am ucis pe cineva.
Te rog.
Stai.
O vrajă care răsplăteşte copiii buni, tu şi elfii tăi...
Asta a fost cu mult timp în urmă.
Eşti Moş Crăciun?
Ei bine...
Nu sunt... nu asta.
Dar nu-mi place acest nume.
A devenit extrem de comercial, în stilul mall-urilor de cumpărături.
Spune-mi Nick.
Am încercat să scap de la început.
Am ajuns rătăcind printre stive. M-au găsit, bineînţeles,
iar atunci am încercat să mă sinucid.
Serios?
Cum... cum ai făcut vrăji în încăperea ta?
- Eu nu pot să fac nicio magie. - Desigur că nu poţi.
Întreaga celulă este acoperită cu vopsea izolatoare.
Trebuie să răzui un întreg perete pentru a ajunge undeva.
- Cum? - Am făcut-o prin modalitatea veche.
Am scos marginea de pe tava mea.
Ideea este că...
mă bucur că nu sunt mort.
Nu voi muri aici...
şi nici tu.
Amândoi suntem inteligenţi.
O vom scoate la capăt.
De ce îţi pasă?
Bine.
Crăciunul anului 2004.
Jurnalul roz despre care părinţii tăi
au crezut că fratele tău ţi l-a luat şi invers...
Stai. Vrei să spui că tu ai făcut-o?
Alice, eşti bună.
Eşti drăguţă.
Sincer, majoritatea copiilor la fel de inteligenţi ca tine
erau extrem de obraznici.
Ştiu...
că ai rănit oameni
şi crezi că asta înseamnă că ar trebui să răneşti...
dar ştiu.
Ştiu că nu eşti o persoană rea.
Promite-mi.
Promite-mi că vei rezista acolo.
Promit...
Moşule.
Hei! Ajutor! Paznici!
Ajutor! Ajutor!
Alice!
Ajutor! Să ajute cineva!
Ajută-mă! Aici!
Aici! Alice!
Alice!
- Ajutor! Ajutor! - Alice?
Avem nevoie de ajutor aici!
Alice! Ajutor!
Alice.
Trebuia să mă aştept la asta.
Eşti aici pentru că ai rupt cu bună ştiinţă un contract cu Ordinul.
Nu pentru că ai provocat ceea ce li s-a întâmplat prietenilor tăi.
Nu ai provocat asta.
Ei au luat propriile decizii.
Ştiu...
ceva despre vinovăţie.
Te întrebi de ce îmi pasă.
Până la urmă, ai trădat Ordinul.
Probabil crezi că te-am ales pentru pedeapsă.
Te-am ales...
pentru reabilitare.
Ai mâna unui Maestru.
Ai putea merge mai departe decât oricine altcineva.
Fogg, tatăl tău,
Mayakovsky.
Asta se poate întâmpla aici. Este de muncă.
Unii în situaţia ta pot fi invitaţi să participe
şi, până la urmă...
asta nu este o închisoare.
Ce poate fi mai satisfăcător
decât afundarea în marea lucrare a Ordinului?
Ştiu că urăşti acest loc.
Ţinând cont de ceea ce ai făcut acelor chei,
am înţeles că urăşti chiar şi magia, aşa că...
nu voi întreba...
până nu vei fi pregătită.
Sper să vină acea zi.
De asemenea, nu te voi lăsa să te sinucizi.
Să nu mai încerci asta vreodată.
Rănile ar trebui să fie vindecate.
Rona te va duce din nou în camera ta.
Am crezut că erai inteligentă.
Acesta a fost un lucru extrem de prostesc.
- Îmi cer scuze dacă te-am speriat. - Nu, nu m-ai speriat.
M-ai dezamăgit extrem de serios, ipocrită proastă.
Am crezut că erai puternică.
Nu ştiu de ce ai crezut asta.
Ei bine, nici eu nu ştiu.
- Nu am încercat să mă sinucid. - Serios?
Am încercat să găsesc o modalitate de a ieşi de aici şi cred că...
Trebuie să mă gândesc.
Kim.
Ia loc.
Am vrut să vorbesc cu dvs despre progresul meu.
Astăzi, toată lumea şi-a primit disciplina.
Da. Este mereu o zi interesantă.
Cu excepţia mea.
Am auzit.
Nu este extrem de surprinzător, ţinând cont de faptul
că nu am reuşit să fac nicio magie.
Până acum.
Am auzit şi asta.
Îmi spun petardă.
Am auzit-o şi pe profesoara Lipson spunând asta, când a crezut că nu eram în încăpere.
Voi vorbi cu ea despre asta.
Descurajăm acest termen.
Se consideră a fi un discurs al urii.
Dar nu sunteţi de acord?
Tu eşti de acord?
Ei bine...
Cred că am luat cel mai mare punctaj la matematică
din toată istoria liceului meu
şi am absolvit Harvard la 19 ani.
Cine nu a făcut-o?
Spun doar că...
desigur că vreau să mai încerc.
Este ca şi cum... în clipa când am aflat
că magia era reală...
acela a fost momentul în care am decoperit cine eram.
Îmi aminteşti de o tânără pe care am cunoscut-o cândva.
Avea o minte la fel de stăruitoare.
Am respins-o din Brakebills.
- De ce? - Este suficient să spun că,
aveam multe dovezi că am făcut ceea ce trebuia,
dar fiind pe cont propriu,
s-a rănit destul de serios.
Am ales să nu o protejez.
Nu sunt dispus să repet acea alegere cu tine.
Deci...
răbdare.
Magia este reală.
Magia este reală!
Acesta este cel mai ciudat lucru pe care l-am văzut vreodată.
Trebuie să recunosc. Accepţi asta destul de bine.
Ştii,
titul este o iluzie.
Marea civilizaţie mayaşă.
Corect. Da.
Marea civilizaţie mayaşă. Desigur, omule.
Pot să spun un singur lucru?
- Nu pot să cred... - Hei.
- că eşti DJ Hansel. - Stai în apropiere. Bine?
Această medalie funcţionează mai bine dacă eşti în apropiere.
Ţi-am ascultat remix-ul de la Taylor Swift fără oprire.
- Este adevărat că v-aţi cuplat? - Janet?
- Scuze. - Mereu faci asta.
Doar mă întrebam ce vrei să spun despre toate aceste bilete de avion.
Nu vreau să spui nimic.
Vreau să le iei.
Doar că ei nu permit de obicei atât de multe.
Este un articol uriaş. Bine?
- Acesta este DJ Hansel. - Bună. Ce mai faci?
Da. Aceştia sunt minionii lui. Pune asta. Bine?
Şi latte, Sophie, din celălalt loc.
Cel care... micul lucru care-mi place.
- Bine. Bine. - Da. Da. Şi...
şi lapte de migdale, te rog, dacă nu te superi.
Este tânără. Lucrez cu ea.
Ai lucrat cu ea.
Acum, cine ştie?
Cine ştie ceva?
Corect, pentru că magia este reală.
La propriu.
Ca în filme, doar că în realitate.
Deci, nimeni nu-l poate găsi pe Kim, arhitectul.
Nigel, fiul nelegitim al unui lord britanic,
a fost declarat dispărut de familia sa,
iar... Brian, profesorul de engleză,
de asemenea, este declarat dispărut.
- Nu este îngrijorător... - Sau alt mod de a privi asta
este că toată povestea este îngrijorătoare
şi niciun lucru nu este mai mult sau mai puţin îngrijorător
decât orice altceva.
Trebuie să mai lucrezi la respiraţie, omule.
Deci, cum aflăm cine suntem...
Nu o spune.
Bine. Doar...
Nu ştiu cum ar trebui să vorbesc despre asta,
dacă nu ne este permis să vorbim.
Nu ar trebui sa fie suficient că noi toţi suntem împreună într-o cameră...
- Nu ştiu. Adică... - Bine. Uite.
Aparent, trebuie să atingi aspectul identităţii false
destul de direct.
Vorbiţi pe lângă el. Bine.
Bine. Bine. Bine. Bine. Bine. Bine. Bine. Bine.
Aş spune să căutăm scriitorul acestor benzi desenate. Corect?
James Tyberius R. Martin este foarte clar un pseudonim,
dar oricine ar fi, poate că ştie ceva
- care ne-ar putea ajuta. - Da, dar...
dar asta a fost scrisă acum 14 ani. Ce înseamnă asta?
Pentru că am amintiri din trecut,
dar ele nu sunt cu adevărat ale mele pentru că sunt...
Nu contează!
Am spus că nu contează!
Doamne.
Tipul care a fost lovit de camion...
- a murit? - Încă mai este în spital.
Dacă este în viaţă,
atunci putem să-i punem câteva întrebări.
Aş vrea să nu o faceţi.
Chiar simt că aţi făcut destule pentru el.
Bună.
Sunt Marina.
Aproape că aţi ucis un prieten bun de-al meu
şi aţi furat asta de la el, pe care a împrumutat-o.
Deci, aţi furat de la mine.
Bine. Relaxează-te.
Sunt aici să ajut.
Asculţi?
Da, desigur.
Desigur că o fac.
Ar trebui să mergem, să te speli.
Ai foarte mult sânge pe tine
de la acel chelner plictisitor.
În orice caz, trebuie să o facem imediat ce ajungem acolo.
Trebuie să ne grăbim acum.
Unde... unde mergem?
O cupă cu fistic şi jimmies.
- Am spus că vreau topping de bomboane. - Jimmi sunt bomboane colorate.
Nu, opreşte-te, jimmies sunt bomboane colorate!
Jimmies sunt bomboane colorate.
În orice caz, Grecia. Un templu.
El va fi acolo pentru transportul său.
Este singurul moment în care pot să-l prind.
Să jupoi carnea acestui nenorocit şi să-i curăţ oasele.
Aminteşte-mi să iau o haină.
Îmi amintesc că ucid aceste trupuri mici dacă le fac să le fie prea frig?
Hei. Există şi un alt joc pe care să-l facem?
Unul în care nu jupuim pe nimeni?
Dar el o merită. Bărbatul trist căruia îi spunem Brian.
- De ce? Ce a făcut? - El ştie.
Exact aşa cum toţi...
- prietenii tăi ştiu şi ei. - Prieteni? Ce... ce prieteni?
Dar nu putem să vorbim despre asta, Brian care nu este Brian.
Vraja ta se supără foarte serios dacă îţi repet numele de prea multe ori.
Este mai bine să nu ştii despre ce vorbesc.
Pe aceşti prieteni îi voi ucide
şi trebuie să presupunem că se va întâmpla în faţa ta.
Te va răni mai puţin dacă nu ştii cine sunt.
Te plac.
Simţiţi-vă ca acasă.
- Drăguţ bârlog. - Mulţumesc.
Am lucrat din greu să-l fur.
Ce este asta?
- Protecţie. - Faţă de ce?
Orice dracul vi se întâmplă.
Nu am spus că vă puteţi acomoda. Haide. Să mergem.
În regulă.
Ştim că este ceva serios.
O magie serioasă.
Bine.
Ştim că tu nu ştii ce dracul este asta.
Asta-i amuzant.
Şi ştim că, dacă o lovim,
ne loveşte înapoi cu un camion.
Acum ştiu ce au simţit căutătorii de aur.
Doar se scurge din voi.
Şi nu aveţi nicio idee ce înseamnă asta.
E-n regulă.
Sunteţi cu toţii foarte, foarte,
extrem de storşi la un nivel care,
sincer vorbind, nu este legal în aceste zile.
Sunt doar puţin curioasă cum aţi ajuns cu toţii aşa.
Tu... dar şi noi.
Bine. Hai să tragem cu ochiu dedesubt
- şi să vedem cum arătaţi cu adevărat. - Nu cred că, orice ar fi asta...
- Vrajă, iluzie, farmec. - Da. Nu cred că te va lăsa.
Relaxează-te, scumpo. Acest loc este protejat
- şi sunt foarte bună... - Hei.
În ceea ce fac.
Doar să staţi nemişcaţi.
Deci, eşti un fel de vrăjitoare
puternică şi binevoitoare?
Asta-i bine.
În numele creaţiei, care este problema cu tine, Mare Rege?
- De unde să încep? - Acesta este un joc neobişnuit.
Trebuie să-ţi cer să faci lucruri de două ori,
pentru că eşti un rege atât de frumos.
Ajunge cu flirtul.
Este lipsit de cuviinţă ca un simulacru al acestei măreţii
să fie deranjat într-un mod atât de repetat.
- Repară. - Ce anume?
Nu ştiu ce vrei să repar!
Oricare ar fi problema în Fillory, băiatule obişnuit!
Găseşte pacostea.
Găseşte, repară.
A. Du-te dracului.
B. Nu sunt în Fillory.
Ce?
Sunt în New York, alături de toţi ceilalţi care contează.
Fillory este ficţiune.
- Este o carte de copii. - De ce nu spui aşa?
A sosit momentul să te trezeşti, Mare Rege.
Binecuvântări.
Băieţi?
Sam?
Hansel?
Ce dracul este asta?
Trezeşte-te. Trezeşte-te.
Trezeşte-te.
Trezeşte-te dracului odată! Trezeşte-te!
La dracul!
Alo!
Alo?
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Magicians-Sezonul 04, ep 01 "A Flock of Lost Birds"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team