Anterior în "The Magicians"...
Pe Pământ, de-abia dacă a trecut timpul,
în vreme ce aici, au fost 300 de ani.
Marele Rege Fen şi Josh, Prinţul Prospeţimii,
au fost detronaţi acum 300 de ani.
Domneşte Regele Întunecat, slăvită să fie domnia sa.
Spuneţi-mi. S-a întâmplat să aduceţi ceva mâncare cu voi?
Un monstru te-a călărit luni întregi
cât timp ucidea oameni, apoi unul dintre cei mai apropiaţi prieteni ai tăi a murit.
Valurile sunt tot mai rele. Spun că acesta-i tipul de lucru
pe care să-mi folosesc magia, să repar.
Se întâmplă să vină apocalipsa,
dar nu-mi poţi accepta ajutorul
- pentru că-s femeie? - Cât se poate de corect.
Numele meu e profesorul Adiyodi.
Nu-i o voce, e mai mult un semnal.
Voi lăsa jos toate protecţiile mele, să-mi poţi arăta.
Profesore?
Această clădire, a dispărut.
Ştii ce fel de aptitudini ar fi necesare
pentru a fura o clădire cu protecţie de nivel 5?
Şi eu îi simt lipsa în fiecare zi.
Nimeni nu poate să-ţi spună cum să jeleşti, Alice.
Dacă simţi nevoia să faci ceva nebunesc,
să treci peste asta...
fă ceva nebunesc. Bine?
Quentin?
Unde sunt?
Unde-mi sunt pantalonii?
Dacă-i un vis...
şi se simte ca un vis...
nu ar trebui să mă trezească faptul că ştiu că-i un vis?
Doar dacă nu-i un vis lucid, ca-n episodul din "Voyager".
Sau am fost răpit de extratereştri, care încearcă să scoată secrete de la mine,
ca-n celălalt episod din "Voyager".
- S-a întâmplat ceva? - Nu.
Doar că, semeni cu cineva pe care-l cunoşteam.
Am sentimentul că...
ar trebui să te ajut cu ceva.
E ciudat?
Nu, nu-i deloc ciudat.
Ai dreptate. Ăsta-i un vis nebunesc.
Asta a aparţinut prietenului meu şi nu o pot citi.
Dar tu poţi şi ar trebui să-mi spui
ce scrie şi apoi te vei trezi.
- În ce limbă-i scrisă? - Am sperat să ştii.
Nu am mai văzut-o până acum.
- Ce? - Scuze.
Dacă era Elvish sau Klingoniană...
Chiar că-i un vis ciudat.
Ai o maşină?
Mă poţi duce la Taco Bell?
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
= The Magicians = Sezonul 05, Episodul 2 "The Wrath of the Time Bees"
www.subtitrari-noi.ro
Unde dracu-i acest copac portal?
Faci o treabă minunată.
Îmi promiţi ceva?
Când se termină asta...
putem rămâne prieteni?
Nu!
Asta nu-i reală.
Eliot!
- Hei! - Hei.
Cum vorbeşti acum?
Sunt moartă, nu-s nepoliticoasă.
- Eşti o fantomă. - Serios?
- Îmi pare rău. - E dificil să fii supărată.
Am fost un Mare Rege îngrozitor.
Sau asta-i ceea ce au ţipat la mine mulţi oameni,
iar atunci când mulţi străini ţipă la tine,
- nu pot să greşească. - Corect.
În orice caz, m-au spânzurat.
- Fen a plecat, curvelor. - Dacă mai contează,
îmi pare rău că nu am fost acolo pentru a te salva.
E-n regulă.
Din ceea ce am auzit, ai fost posedat de Monstru.
Şi m-am gândit că, dacă v-au salvat,
probabil ai plecat să te îmbeţi.
Sincer, contam pe Margo să mă salveze.
Sau pe Quentin, Alice, Penny,
Julia sau decanul Fogg,
dar îl cunosc pe bărbatul cu care m-am măritat.
Se pare că prea bine.
Nu. Uită-te la faţa ta tristă.
Nu te judeca aspru. Deja sunt moartă.
Doar nu-i posibil să faci vreo magie
pentru a întoarce timpul... Stai. Doar dacă... poţi?
Eliot, dacă poţi să mă salvezi, trebuie să o faci.
- Uliii vin în curând... - Ce...
Să-mi scoată ochii! Săracii mei ochi morţi!
- Bine, fie. Iisuse, li... linişteşte-te. - Doamne!
Doamne!
Eliot!
Care dintre voi, vulve grase, aţi construit o temniţă rezistentă la magie?
În regulă. Hai să folosim forţa brută pe această nenorocită.
Dumnezeule.
"Prieteni, dacă citiţi asta,
e pentru că am murit
sau am evadat şi am uitat să scap de această scrisoare,
dar probabil e prima variantă.
Să-mi fie ţărâna uşoară.
Ştiam că ceva a decurs corect la tine,
atunci când s-a întors magia mai puternică ca niciodată,
dar apoi nu am mai avut veşti de la tine."
- Veşti din Ţinutul mlăştinos din nord. - Dar despre prietenii noştri?
- S-a întors vreun iepuraş mesager? - Deocamdată nu.
Iepurii cred că legătura dintre lumea noastră şi a voastră a fost cumva deranjată.
Ei refuză să iasă din vizuini lor, indiferent cât de multe ţigări le-am oferi.
"Zilele s-au transformat în luni fără veşti de la cineva
şi nicio modalitate ca noi să ne întoarcem pe Pământ."
Lenevitatea ei, Abigail,
sfătuieşte să ne trimitem armatele în Ţinutul mlăştinos din nord,
pentru a cerceta rapoartele despre aceste creaturi.
Localnicii le spuneau Prădători.
Uite, omule. Poate că-mi înec durerile într-un pui prăjit,
dar nu sunt prost. Ne depăşeşte situaţia.
De aceea trebuie să trimitem un mesaj către Margo.
"Am petrecut prea mult timp în încercarea de a te aduce înapoi,
încât nu am văzut problema reală care era chiar în faţa noastră.
Oamenii s-au ridicat împotriva noastră."
Când ajung la trei, atacăm.
- Nu am o armă. - Eşti o armă!
- Mi-am dat cu părerea. Tu ai două. - Unu, doi, trei, atacaţi!
"Asta n-a mers prea bine pentru noi.
Ca un drogat, făcusem câteva renovări
şi am făcut temniţa antimagie.
Margo, sper că tu vei găsi asta...
şi sper să înţelegi,
că am făcut totul pentru tine.
Adio."
Ţi-a spus vizitatorul porc despre natura
acestui iad apocaliptic
ce vine să ne ucidă pe toţi?
Nu, dar magicienii se aruncă singuri în aer, peste tot.
Atât de mulţi, încât au fost prinşi şi civilii.
- Cred... - E prea multă magie nenorocită.
Da, ştiu.
Unele valuri vin şi pleacă şi de-abia dacă le observă cineva.
Iar uneori este un dezastru catastrofal şi moarte.
Încerc să găsesc un tipar. De ce unele valuri şi altele nu.
Dacă ai fi avut o educaţie potrivită la Brakebills,
ai fi ştiut răspunsul.
Circumstanţele, dragă.
Faza lunii, cel mai apropiat corp de apă.
Trebuie să aduci toate în vraja ta.
Chiar şi noi, vrăjitoarele nenorocite, ştim despre Circumstanţe.
Trucul este că, Circumstanţele fac, cu siguranţă, să arunci mai uşor o vrajă.
Altele le fac mult mai dificile.
Unele dintre valuri trebuie să se alinieze cu Circumstanţe deosebit de favorabile.
Este vreo modalitate să le prezicem, să putem avertiza oamenii din timp?
S-ar putea să ştiu pe cineva care te-ar putea ajuta.
- Profesorul Ex. - Stai. Ca în X-Men?
Nu, e fosta mea iubită.
Îmi place să-i spun aşa, pentru că urăşte asta.
E un geniu în metamatematică.
- Simţi asta? - Valul.
La naiba.
Acesta era cursul profesorului Ex.
Am ales o săptămână ca-n iad să mă las de băutură.
Am întrebat prin jur.
Nimeni nu ştie cine a furat depozitarul de carte.
L-ai întrebat pe David Copperfield?
Da.
Dar o treabă atât de serioasă, trebuie să o fi văzut cineva.
În regulă. Uite.
Creierul meu e prăjit, aşa că...
fie trebuie să dorm puţin,
fie să-l prăjesc mai mult cu ceva recreaţional.
Sifonul e tot ce primesc în aceste zile, aşa că...
- Atunci, sex ocazional? - Noapte bună, Pete.
Noapte bună, şefa.
Prietenul tău se comporta ca şi cum ar fi cocaina o persoană.
E un bar de vrăjitoare.
Această descriere se potriveşte pentru jumătate din oamenii de aici.
- Nu şi ţie. - Ce sunt eu?
Un asasin al Mossadului sub acoperire, ca un tăietor de lemne?
Iar tu cânţi la chitară într-o trupă de coveruri hard metal?
Pe aproape. Pop.
Yu-jin.
Kady.
- Bună dimineaţa. - Oare-i bună?
Da. Ştiu ce vrei să spui.
Nu am mai avut o astfel de noapte de ceva vreme.
Eu doar... pantalonii.
Dacă... vrei să stăm împreună uneori sau...
Voi înceta să mai vorbesc.
Da, doar...
Sună-mă.
Ai luat în sfârşit masterul?
Ai puţin respect. Sunt profesor.
"Capitolul şapte: Călătorind împotriva voinţei tale."
Asta pare a fi o problemă.
Unul dintre studenţii mei a auzit acest semnal,
iar când l-am ascultat, am călătorit.
N-am idee unde, de ce
şi nimic din toate acestea nu o poate explica.
Deci, nu mai asculta din nou acel semnal?
- Mulţumesc. - Taci.
Doar că acum îl aud tot timpul.
Asta de aici ajută să-l mai liniştească puţin, dar...
E înfiorător
să-ţi pierzi controlul aşa.
Da.
Eşti bine?
Remediile de mahmureală sunt...
- un fel de specialitate pentru mine. - Îmi amintesc.
Fără să judec, dar am crezut...
Sunt trează.
Ei bine, am fost. Aproape un an şi iată-mă,
iar capul simt că-mi explodează.
Şi dacă mi-aş aminti că am decis să beau prima băutură...
- ţi-aş fi spus de ce am făcut-o. - Eşti om. Scutură-te de praf.
Poate continui căutarea pistelor
pe acea dispariţie a depozitarului de cărţi.
- Ce? - Filiala bibliotecii care a fost jefuită.
Ai petrecut toată ziua de ieri căutând asta.
N-am nicio idee despre ce vorbeşti.
Sigur eşti doar mahmură?
Ai luat taco pentru mine?
Am luat câte una din tot ce au.
- A cui e casa asta? - A mamei mele.
Ea unde-i?
E la un sex... e-n tabără.
Acesta-i un vis foarte lung.
- Bună. - Doamne.
- Ce? - Bună.
Uite. Am nevoie de ajutor cu o problemă de metamatematică.
Profesorul care-i specializat în asta de la Brakebills
s-a aruncat în aer, aşa că m-am gândit... la următorul cel mai bun lucru, nu-i aşa?
Da. Acum nu-i cel mai bun moment.
Vărul meu este aici, venit din Canada şi, ei bine,
e canadian. Aşa că, în orice caz,
- trebuie să plec. - Alice.
Acesta-i... Quentin.
Ce dracul ai făcut?
Bună.
Rahat.
Deci, ce spui?
Vrei să te întorci în timp, îmi salvezi prietenii
şi refaci trecutul de dragul timpurilor vechi?
Dacă schimb ceva, ar putea să refacă orice sacrificiu
pe care l-am făcut cu toţii să oprim Bestia.
De ce ai construit un atelier plin de gadgeturi de călătorie în timp,
- dacă nu eşti dispusă să le foloseşti? - Lecţia pe care am învăţat-o
dintr-o viaţă a încercărilor de a schimba trecutul,
este că, ei bine, aproape mereu faci lucrurile şi mai rele.
Pentru că veni vorba, unde este mica mea tomată voluntară?
Voluntar...
Quentin, dragul meu.
A murit salvându-mă.
Salvând pe toată lumea.
Buza superioară rigidă, nu?
Scoţi partea pozitivă a britanicului din tine.
Cineva trebuie să o ţină adunată.
Asta crezi că faci?
Când a venit prima dată Quentin în Fillory,
în prima linie temporală, fugea de durere.
Prietenul lui cel mai bun a murit într-un mod tragic.
- Julia. - Tu.
O victimă a propriilor tale vicii.
Mi-am făcut griji c-aş fi profitat de el,
de durerea sa.
Aşa că, prima schimbare pe care am făcut-o, a fost să te salvez,
să văd dacă el ar mai fi răspuns chemării din Fillory.
Şi a făcut-o.
Apoi a murit...
de 39 de ori.
Am sperat ca de această dată să fi fost diferit.
Încă ar putea fi.
L-ai salvat de 39 de ori.
- De ce nu şi a 40-a? - Pentru că a câştigat el.
Dacă elimini sacrificiul său,
vei pierde tot ceea ce ţi-a adus:
viaţa ta şi vieţile celorlalţi din jurul tău.
La fel şi cu prietenii tăi, Josh şi... era Flen?
Nu era.
Trebuie să renunţi la trecut, Eliot.
Lasă morţii să rămână morţi.
Timpul este un nenorocit, nu-i aşa?
Ceaiul este pregătit.
Rahat.
- De ce te holbezi la mine? - Pentru că...
Rahat.
Semeni cu cineva pe care o cunosc. Prietena mea, Julia...
bunica ei.
Da, bine. Minunat.
Chiar trebuie să vorbesc cu Alice,
aşa că ai putea să te joci cu pietrele.
Deci, ai construit un golem din lut viu
şi ai folosit cartea vieţii lui Quentin
pentru a-l umple cu amintirile lui?
- Nu-i chiar atât de nebunesc. - Apoi ai animat toată povestea
- cu esenţa lui? - Nu, este o mică parte din sufletul lui Q,
pe care am extras-o din Lumea de Dincolo.
Nu m-ai ajutat cu spiritismul, apoi ai plecat şi ai făcut toate acestea?
Ei bine... am ştiut că era riscant, dar a funcţionat.
Dar nu a funcţionat. Acesta nu-i Quentin pe care l-ai cunoscut. Acesta-i...
cum ai putut să faci aşa ceva?
Am găsit asta prin lucrurile lui Q de la Brakebills.
Ce-i asta?
Nu ştiu. E într-o limbă pe care nu am mai văzut-o.
Ar putea fi o... scrisoare, un jurnal
sau un proiect la care a lucrat.
M-am gândit că l-a lăsat pentru ca eu să-l găsesc.
Deci, ai construit vresiunea lui Q care putea să-ţi citească asta.
- Corect, dar... - Are 12 ani, aşa că nu poate.
Scapă de asta.
Pune la loc părţile pe care le-ai furat din esenţa lui Q
- şi lasă-l să se odihnească. - Nu-i chiar atât de simplu.
Vraja menţine golemul în viaţă
până îşi finalizează sarcina pe care i-am dat-o aici.
Deci, vraja nu poate fi terminată niciodată,
pentru că nu poate citi scrisoarea lui Q.
Acesta a fost un egoism nebun.
Nu pot să dorm.
De-abia pot să respir.
Trebuia să repar ceva,
- să finalizez ceva pentru el. - Ei bine, ai dat-o-n bară.
Poate aflând cum, putem repara asta
şi poţi pune înapoi partea din sufletul lui Q,
acolo unde-i locul ei.
Mă bucur că ai sunat.
Noaptea trecută a fost puţin în ceaţă.
Am sperat la o a doua şansă.
Şi pentru mine a fost în ceaţă...
De aceea am sunat.
Vezi, sunt trează.
Nu-mi amintesc să fi băut noaptea trecută,
dar am lacune în memorie şi nu doar de noaptea trecută...
Nu-mi pot reaminti lucrurile făcute cu o zi în urmă.
Ce vrei să spui?
Vreau să ştiu dacă poţi explica.
Stai. Vrei să ştii dacă te-am drogat?
Ţi-am lăsat numărul meu.
Am... apărut la cea de-a doua întâlnire,
lucru important pentru mine, din moment ce-s îngrozit să mă aşez undeva.
Poate că m-am asumat riscul cu tine, pentru că-mi aminteşti de verişoara mea,
de care eram obsedat atunci când aveam 13 ani.
Da, verişoara de gradul unu, dar mamele noastre sunt gemene.
Aşa că, genetic vorbind, sora mea pe jumătate, ceea ce-i mai rău.
De ce spun toate acestea?
Ţi-am făcut băutura să fie "serul adevărului".
M-ai drogat, să vezi dacă te-am drogat?
Eşti nebună.
Dar îţi jur, orice ţi s-ar întâmpla, nu am făcut-o eu.
Adică, am făcut câteva lucruri. Pe tine.
Cu tine! Legate de sex!
Pentru că ai întrebat.
Nenorocitul de ser al adevărului.
Stai. Stai. Kady, Kady.
Am mers dimineaţă spre clădirea unde stau
şi nu-mi puteam aminti care este apartamentul meu.
M-am gândit, "Hei, o noapte nebună."
Dar se pare că, dacă ţi s-au schimbat amintirile,
la fel a fost şi cu mine.
Trebuie să ştiu de ce.
Dacă nu l-ar fi ucis decapitularea pe Josh, serviciul în cameră ar fi făcut-o.
Voi duce nemulţumirea ta la manager.
Eliot?
Exact la timp. Celula este protejată împotriva lui Margo,
iar când se întoarce Regele Întunecat din palatul său de vară,
voi fi executată. Ce-i asta?
Conţinutul garajului lui Jane Chatwin,
ceea ce vom folosi pentru a ne recupera regatul.
Regatul meu.
Dar desigur. Ce-i asta?
"Permanenţă",
pentru bărbaţi şi femei.
Doamne. Puteai să întrebi înainte?
Spune că asta ne va proteja de abureli legate de timp.
Deci, putem schimba trecutul şi nu ne vom şterge din viitor.
Gheare.
- Ce-i asta? - Un afumător.
Apicultorii le folosesc pentru a linişti stupii.
Deci, este extrem de aplicabil situaţiei noastre actuale.
Stai.
Lui Josh nu-i tăcea gura despre albinele regale din Whitespire.
Ele fac toată mierea pentru bucătăriile castelului.
Şi sunt albine vorbitoare.
Bine. Tot ce ai de făcut,
este să pui albinele să livreze un mesaj în trecut lui Josh
- şi apoi să le afumi. - Albinele timpului.
Bună, albine.
Albinele timpului sunt activate. Nu-s sigur că se simte c-am schimbat trecutul.
Cel puţin până acum.
- Ce faci? - Era o scrisoare aici.
E a lui Fen.
Mare Rege Fen e aici, oferindu-vă noutăţi
despre viaţa din castelul Whitespire.
Pălăriile din Babadook şi pantofii fără vârf
reprezintă stilul acestui sezon. Hei, Josh.
- Hei, intră în povestea mea de pe Insta. - Nu.
- Nu-i Insta în Fillory, Fen... - Dar...
Deci, asta e...
- Am trei linii. - Suntem pe altă planetă.
Nici nu-i po... cum poţi avea trei linii?
Asta-i... ce telefon e acesta?
- Albinele timpului. - Doamne, auzi asta?
Bine jucat, soră.
- Ele spun ceva. - Fen, sunt alergic la albine!
Sau poate că nu.
- Doamne! - Te rog să mă ajuţi!
- Doamne! Doamne! - Sunt ucis...
de atât de multe albine!
Josh a spus că era alergic?
Corect.
De aceea nu înceta Josh să vorbească de albine.
Am avut un prieten care obişnuia să facă asta.
Imediat ce ajungea la sfârşitul cărţii lui favorite,
o lua din nou de la început.
Sfârşitul e partea cea mai rea.
Personajele creşteau, ele mergeau mai departe.
Unele dintre ele mureau.
- Se simte ca... - Prietenul tău cel mai bun din toată lumea
te-a abandonat.
- Am mai avut această conversaţie. - Şi eu.
Terapeutul la care mă trimite mama,
spune că am anxietate de tranziţie.
De parcă ar fi prea mult să ceri să nu se schimbe nimic.
Prietenii tăi reali nu te vor abandona.
Asta nu se va schimba niciodată.
Cea mai bună prietenă va începe să se întâlnească cu tipi neplăcuţi,
care fumează şi scuipă, şi va uita că am existat vreodată.
Va trebui să mă crezi în privinţa asta,
dar "tipii neplăcuţi"
reprezintă doar o fază.
Ea are nevoie de tine la fel de mult cum ai tu nevoie de ea.
Scuză-mă.
Am încercat să găsesc un defect în vrajă,
- dar n-am putut. - El este.
Este Q.
Cel pe care l-am cunoscut la acea vârstă.
Dar vraja...
Am citit multe despre Circumstanţe.
Nu toate sunt astrologice.
- Unele dintre ele... - Sunt în interiorul tău.
Cred că ai făcut această vrajă perfect. Poate creierul tău a cerut versiunea lui Q
care putea citi scrisoarea lui, dar...
Circumstanţele tale interne au cerut ceva diferit.
Poate trebuie să-i pui o întrebare diferită.
Ce-i asta?
"O istorie a Fillory", din Biblioteca Regală.
Ce scrie?
"După ce a murit Prinţul prospeţimii, fiind înţepat
de un roi de asasine îmbătate cu miere,
Mare Rege Fen..."
Dumnezeule, ea a ascultat albinele.
"Ea a trimis o armată de soldaţi pentru a-l vâna pe Regele Întunecat,
o vânătoare de oameni uriaşă, care a fost privită
ca o exagerare tiranică din partea oamenilor din Fillory.
A fost detronată şi executată."
Prădătorii au invadat, Regele Întunecat tot s-a ridicat.
Deci... asta-i tot?
În ce univers imaginabil este asta?
Spun doar că, facem toate acestea
să salvăm un bărbat pe care e posibil să-l iubeşti,
dar care a murit înţepat de albine, din cauză că ai uitat că era alergic.
Care-i ideea ta nenorocită?
Eram plecat, tu erai singură... şi urăşti să fii singură...
aşa că ai luat primul penis care a trecut pe lângă biroul tău
şi acum ai probleme să renunţi la asta.
Crezi că ar trebui să renunţ la vieţile prietenilor noştri?
Cred că ai un caz după manual
de orbire din cauza penisului.
Eşti Margo Distrugătoarea, nu Margo Iubita Suferindă.
Voi pune acest rahat al tău
pe seama faptului că ai fost deţinut recent
de un monstru criminal...
Dar nu-mi schimb planul.
Bine. Bine.
Dă-i bătaie.
Stai.
Recunosc acestea.
Prima dată când a venit Jane singură în Fillory,
îi era dor de casă şi de fraţi. O strigă a pădurii i-a oferit aceste timbre.
Pune-le pe o scrisoare, adreseaz-o oricui,
oriunde, oricând şi ajunge la ei.
Asta ar putea fi şansa noastră. Pot să-i spun lui Josh cum să repare lucrurile.
Găseşte un plic!
Adresează-l lui "Josh Hoberman, Castelul Whitespire,
înainte să fie ucis de albine."
"Dragă Josh, un salut de la prietenii tăi cu 300 de ani în viitor.
Veştile proaste sunt că nu putem să ne întoarcem să vă luăm.
Veştile bune: dacă faci exact ceea ce spun,
nu veţi fi daţi jos de pe tron şi executaţi."
Fen, vei dori să vezi asta!
"Ştii acele rapoarte pe care le ignori
despre o invazie a creaturilor
din Ţinutul mlaştinilor din nord?
Nu le mai ignora. Trimite astăzi o armată."
- Ţi-am spus că ar trebui. - Taci!
Chemaţi gărzile!
Toată lumea, am făcut-o!
Am speriat Prădătorii şi s-au întors acolo de unde dracul au venit.
Bravo, nouă!
"Şi cumva, când reparăm trecutul...
sper că ne vom revedea vreodată.
Cu iubire, Margo."
Scrisoarea a dispărut în clipa când am închis căsuţa poştală.
A funcţionat.
Josh şi Fen au făcut o vrajă de alungare
pentru a-i speria pe Prădători. Aşa au crezut.
Apoi s-au întors creaturile şi i-au ucis pe Josh, Fen
şi toată lumea din Whitespire.
Nu spune nimic.
Bine, funcţionează.
Deci, cum ajută un amplificator psihic făcut în casă, dacă nu-s medium?
Am redus pragul suficient, pentru ca voi doi să puteţi să vă conectaţi gândurile.
Amândoi avem amintiri pierdute. Dacă le combinăm pe cele care le avem,
- ar putea fi suficient pentru un răspuns. - Ca un VR al memoriilor.
- Nu. - Eşti sigură de asta?
Sunt sigură că trebuie să ştiu ce mi s-a întâmplat. Tu?
- La fel. - Nu atinge.
Mâinile împreună, vă rog.
Deci, de unde să începem?
Noaptea trecută, barul.
Prietenul tău se comporta ca şi cum ar fi cocaina o persoană.
E un bar de vrăjitoare.
Această descriere se potriveşte pentru jumătate din oamenii de aici.
- Nu şi ţie. - Haide. Asta-i un VR al amintirilor.
În regulă. Acum ce facem?
Un asasin al Mossadului sub acoperire, ca...
Acum privim.
Iar tu...
cânţi la chitară într-o trupă de coveruri hard metal?
- Pot privi în altă parte. - E evident că deja îţi aminteşti.
Nu ştiu.
Fără droguri strecurate în băuturile noastre,
fără răni la cap.
Orice ni s-a întâmplat, se pare că am uitat amândoi.
Ce dracul?
Opreşte-te! Ce faci?
Kady... ştiu că pare rău.
Ce dracul a fost asta?
- Un fel de vrajă a memoriei? - Aşa pare, dar nu ştiu.
- Nu-mi amintesc. - Atunci, ce dracu-ţi aminteşti?
- De ce erai la bar? - Să beau.
Să...
întâlnesc o prietenă.
- Pe cine? - O... vrăjitoare.
- O ştiu din prima mea casă conspirativă. - Arată-mi.
Asta-i prietena mea. Ea...
Femeia cu care a plecat Pete.
Ce eşti? Un fel de candidat manciurian?
Un agent adormit care se activează pentru a ataca femeile în dormitoarele lor?
Asta n-are nicio logică.
Ce-i pe card?
N-am apucat să văd.
La naiba.
- Ştiu ce-i pe card. - Cum?
- Ai scris numărul tău de telefon pe el... - Kady, aşteaptă...
Aşa că, arată-mi cine eşti cu adevărat.
Te-a trimis cineva să-mi ştergi memoria. Cine?
Nu ştiu. Nu o fac niciodată.
Obţin o treabă, o fac,
iar atunci când s-a terminat, mă asigur că nu-mi amintesc.
Te plimbi fără să ai vreo idee cu ce te ocupi?
De ce aş vrea asta pe conştiinţă?
Pentru asta e conştiinţa,
să te împiedice să faci rahaturi.
Lumea este dureroasă. Asta nu se va schimba.
Aşa că folosesc orice cârjă am, pentru a merge mai departe.
Ideea este că,
poţi să iei acel cuţit de la gâtul meu,
deoarece nu pot turna pe cineva pe care nu mi-l amintesc.
Prietenul meu e un medium.
De ce să nu-l pun să caute
şi să vadă ce faci şi ce nu-ţi aminteşti?
Atunci nu-mi laşi prea multe de ales, Kady.
Mortem.
Nu, nu! La naiba!
Cine te-a... cine te-a trimis?
Cine...
- Ce dracul s-a întâmplat? - Nu ştiu. S-a... distrus singur.
A murit.
A fost un eşec să le spunem să-l ucidă pe Regele Întunecat.
La fel şi cu Prădătorii.
Avem nevoie de un plan nou. Ne-au rămas doar două timbre.
Un timbru. După ce ai trimis ultima scrisoare lui Josh, am avut o idee.
Am încercat. Nu a funcţionat, aşa că...
- ai un timbru. - Şi nu mi-ai spus?
Nu-s subiectul tău.
- Sunt prietenul tău. - Fie.
Atunci, ce i-ai spune să facă lui Josh?
Să fugă-n prima tavernă şi să se îmbete până moare?
Da.
Aş fugi, pentru că încerci să-ţi salvezi prietenii,
dar ei tot mor.
Nu poţi opri Prădătorii şi nici pe Regele Întunecat.
Şi dacă nu te concentrezi pe ieşirea ta,
vei fi decapitată.
Fillory e distrus, pentru că mereu e aşa
şi nu-nţeleg de ce tot încerci să repari ceva ce vrea să fie defect.
Poate-i defect, dar e casa mea.
Nu a fost casa ta timp de 300 de ani.
Ai dreptate într-o privinţă. Am fost mai delicată.
Mi-am tot spus că,
dacă împiedic să moară Josh,
îi pot recupera cumva pe el şi regatul meu.
Dar asta nu-i posibil, nu-i aşa?
Ce îi spui?
I-am spus că trebuie să stea aici.
Poate folosi informaţiile din această carte de istorie
să lupte cu Regele Întunecat şi Prădătorii oriunde apar pentru tot restul vieţii sale.
Mi-am luat la revedere.
Nu visez, nu-i aşa?
Am întrebat pentru că a trecut o zi,
iar dacă dormi atât, o faci pentru că eşti mort.
Am avut acest prieten...
pe care l-am iubit foarte mult...
Iar el a murit şi nu am reuşit să-mi iau la revedere.
Şi sincer nu ştiu
cum voi continua fără el.
Iar el mi-a dat acest cadou pe care nu-l pot răsplăti niciodată.
- Ce cadou a fost? - Viaţa lui.
A renunţat la ea pentru mine.
Te-am adus aici pentru că am vrut o finalizare.
Doar... am vrut să...
repar sau să termin ceva pentru el.
Dar scrisoarea pe care ţi-am arătat-o,
n-ai putut să o citeşti, aşa că...
Sari la începutul cărţii.
Ce?
Nu te pot ajuta
pentru că nu vrei să o fac.
Atunci s-ar termina povestea prietenului tău.
Tata spune că, atunci când sunt trist din cauza unui lucru,
că se va termina...
ar trebui să-mi imaginez că asta-i prima pagină
într-o carte nouă.
Darul pe care ţi l-a dat prietenul tău...
nu a fost viaţa lui,
a fost a ta.
Această poveste doar ce a început.
Ce?
Nu ar trebui să fiu surprinsă că, şi la 12 ani,
Quentin Coldwater este tot cea mai inteligentă persoană pe care o cunosc.
Mă simt obosit.
Extrem de obosit.
Hei, vrei să vezi un truc?
Desigur.
- A fost drăguţ. - Da.
Mai vreau să spun un lucru.
Eu...
Adio, Quentin.
S-a dus.
Eşti bine?
Îmi pare rău că nu a putut să-ţi dea răspunsul pe care ţi l-ai dorit.
Nu, a făcut-o.
Poate încă mai pot să te ajut cu problema ta.
Tata a avut o prietenă cu o...
disciplină foarte rară,
prezicerea Circumstanţelor.
Şi-a pierdut îndemânare cu ani în urmă, dar ea a scris asta.
Dacă poate cineva să găsească tiparul pe care îl cauţi,
ea ar fi aceea.
Mulţumesc.
Nu-mi amintesc nimic.
Depozitarul de carte,
femeia misterioasă, care se pare că mi-a şters memoria.
Ştiu doar ce mi-ai spus, ceea ce...
- nu-i suficient pentru a lucra cu asta. - Cineva acolo cu suficientă putere
pentru a fura o clădire, suficient de paranoic să trimită
agenţi adormiţi, care şterg minţile, după tine...
- nu-i chiar nimic. - Am nevoie de ceva de băut.
Scuze. Insensibil.
Plec.
Cum te simţi?
M-am gândit că, dacă aş lua mai multă putere
şi mai multă responsabilitate...
aş dori să fiu o eroină ceva mai puţin.
Dar adevărul este că,
când am crezut că recidivez,
nu am fost dezamăgită.
Nu eram supărată pe mine.
Eram uşurată.
Asta-mi dă permisiunea să recidivez ceva mai mult.
Şi încercarea de a conduce vrăjitoarele,
doar va îngreuna şi mai mult.
Şi nu sunt sigură că pot face asta fără o cârjă.
Ceea ce ar putea însemna că nu ar trebui să o fac deloc.
Nu, nu o face.
Nu te obişnuieşti deloc cu mirosul instalaţiilor sanitare filloriene, nu-i aşa?
Josh...
Eşti în viaţă.
Mulţumită ţie. Am primit scrisoarea ta.
Corect. Scrisoarea.
Am făcut exact ce ai spus.
Am mers la Piticul cu Ceas, i-am adus un sandviş cu şuncă
şi i-am spus să mă trimită peste 300 de ani.
- Doar pe tine? - Nu, a venit şi Fen.
Şi Tick, Rafe
şi câţiva băieţi din liga de bowling...
Am pornit o ligă de bowling... şi o duzină de alţi oameni.
Nimeni drăguţ nu a vrut să rămână în trecut,
după ce au aflat ce urma.
- Nu pot să cred asta. - Uită-te în spatele pietrei.
Am ascuns-o acolo înainte să plec.
Margo, mulţumesc.
Permite-mi să prezint guvernul
Marelui Rege Margo în exil.
Să plecăm de aici înainte să fim ucişi cu toţii.
Lui Quentin Coldwater Înainte ca el să meargă în filon.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Magicians-Sezonul 05, ep 02 "The Wrath of the Time Bees"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team