Anterior în "The Magicians"...
Nu eşti bine, El, şi amândoi cunoaştem motivul.
Ai spus că nu-ţi aminteşti ce s-a întâmplat când erai posedat, dar Julia o face.
Iar eu nu.
Nu ştiu de ce mă acuzi că mint.
Eliot, lasă-mă să ies.
Îl căutăm pe Stoppard.
Mamă? Mamă, ce s-a întâmplat?
Mama moare de fiecare dată. Acesta-i cercul vieţii.
Ştim că încerci să ai grijă de mama ta.
- Spui că vei pleca? - Îmi pare rău, omule. Nu plec nicăieri.
Convergenţa Armonică. Cunoscută şi ca sfârşitul lumii.
Convergenţa va avea loc doar în timpul acestei alinieri perfecte.
Dacă mutăm Luna de pe poziţie...
Nicio convergenţă, nicio circumstanţă, nicio apocalipsă.
Dacă veţi avea creier de lună, atunci îi veţi vedea aura.
Dacă este verde, ea ascultă.
Doar atunci îi puteţi cere să se mute.
- Veţi avea nevoie de o parte din ea. - O rocă lunară?
- Aici, şefa. - Doamnelor.
- Deplasezi luna? - Da.
Oameni buni?
Cred că am rupt luna.
NASA estimează doar câteva ore
înainte ca primele bucăţi să atingă atmosfera noastră.
Într-un mesaj, preşedintele a subliniat nevoia de linişte,
scriind, "Vom repara luna într-un mod decisiv.
Americanii nu au niciun motiv să se teamă."
Ştiu că avem de-a face cu o problemă de lunapocalipsă,
dar trebuie să insist că vom avea nevoie de o clipă de linişte,
pentru puţină grijă de sine sau pizza. Bine?
Bine.
Prevenind toată lumea că, deşi lumea pare să se sfârşească,
comportamentul tuturor va fi socotit în momentul sosirii judecăţii de apoi.
Te simţi un alt os acum?
Cel puţin nu se mai întâmplă Convergenţa Armonică.
Am o presimţire neagră.
Hei.
Vom descifra modul cum oprim asta.
Pentru orice eventualitate în care nu o face preşedintele.
Hai să recapitulăm.
Codurile de urgenţă dacă se întâmplă acest rahat?
- Serios? - Glumesc. Bine.
După cum urmează. "Credenza", nu se pun întrebări.
"Inglenook", leagă-i pe cei proşti, trece-i prin portalul spre Fillory.
"Chifforobe", zbori spre Canada.
"Armoire", protecţia ridicată, de urgenţă.
- "Kimono"... - Tot iadul s-a dezlănţuit.
Timpul şi speranţa se duc repede.
Tot ceea ce am văzut spune că prima bucată va lovi
în jur de ora 10:00 seara.
Avem 12 ore.
Uite.
Dacă am crea un portal masiv în atmosferă?
Nu. Avem nevoie de un specialist, iar metamatematica este... e prea...
Asta-i foarte rău, Julia.
Nu.
Să nu îndrăzneşti să renunţi.
Aceste calcule sunt extrem de frustrante.
Da, dar le vei rezolva.
Iisuse.
- Ce au păţit pantofii tăi? - Aţi fost plecaţi?
- Este la propriu sfârşitul lumii reale. - Nu, nu este. O vom opri.
Spune asta răsculaţilor şi cercurilor de rugăciune
- şi oamenilor care fac sex pe stradă. - Nu pot să cred că se întâmplă asta.
Sunt amorţit.
Încearcă prosciutto garnisit cu trufe. Este incredibil.
Mi-a venit o idee,
după cea mai proastă idee de a lua metroul.
Ştiţi vraja entropiei inversate a lui Richard?
Deja am vorbit despre asta. Din nefericire, e mult prea mică.
Adevărat, dar am refăcut-o.
Şi verifică-mi calculele.
Este fantastic, dar...
nu cred că avem suficientă putere a cooperării.
Sunt şanse mari să vină un val în următoarele 12 ore.
- L-am putea folosi. - Şi avem suficienţi vrăjitori
prin toată lumea, care-s pregătiţi să o facă cu noi, aşa că...
- S-ar putea să nu fie suficient. - Vom face să fie suficient.
Astăzi salvăm lumea, iar de data asta va rezista.
- Să fii sigură de asta. - Bine.
Dar de orice eventualitate...
Este ceva ce trebuie să-ţi spun?
Jules, e totul bine între noi.
Oamenii de ştiinţă din jurul lumii
şi-au trimis prezicerile pentru ceea ce ar trebui să ne aşteptăm în orele care vin.
Mareele rămân intacte într-un mod misterios,
cu excepţia activităţii vulcanice,
plăcilor tectonice, tiparele meteorologice perturbate
şi comportamentul ciudat din viaţa animalelor.
Iar pentru Sharon Cappanelli din clasa a noua:
am minţit. Era tamponul meu, iar aceea era iubita ta.
- Nu îmi pare rău. - Mulţumesc că răspândeşti vorba, Pete.
Fii pe recepţie.
Toată lumea-i pregătită. Aşteptăm valul.
Simţiţi asta?
- Este valul. - E vârful. Ar trebui să...
Dă-i drumul. Pete, acum!
A funcţionat?
Nu a funcţionat.
Am eşuat.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
The Magicians-Sezonul 05, ep 06 "Oops! I Did It Again"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Te simţi un alt os...
acum.
Cel puţin nu se mai întâmplă Convergenţa Armonică.
Deşi cele mai minunate minţi ale lumii
sunt blocate în cursa disperată de a salva umanitatea
de acest cataclism lunar subit,
timpul şi speranţa se duc repede.
Tot ceea ce am văzut spune că prima bucată va lovi în jur de ora 10:00 seara.
Avem 12 ore.
Uite. Dacă am crea un portal masiv în atmosferă?
Avem nevoie de un specialist, iar metamatematica este... e prea...
- Asta-i foarte rău, Julia. - Am înnebunit sau...
- Asta s-a întâmplat deja, nu-i aşa? - Aceste calcule sunt extrem de frustrante.
Asta da. Asta s-a întâmplat deja.
- Nu-i un vis. - Hei. Am tras ceva
- sau am încercat ieri acest plan? - Noi...
Pe proprietatea Westbrook?
Iisuse.
- Ce au păţit pantofii tăi? - Aţi fost plecaţi?
- Este la propriu sfârşitul lumii reale. - Nu, nu este. O vom opri.
Spune asta răsculaţilor, cercurilor de rugăciune
şi oamenilor care fac sex pe stradă.
Suntem într-o buclă a timpului.
Scuzaţi-ne cât timp ne informăm.
De ce se întâmplă asta?
"De ce se întâmplă totul?" întreba el,
încă înspăimântat, pentru că ultimul lucru pe care şi-l aminteşte
este sfârşitul Pământului.
- S-a simţit atât de inevitabil. - Ştiu.
Dar de ce noi? Bucla timpului?
Desigur că noi suntem cei aleşi.
Suntem noi.
- Bine. Toată lumea. - Ce v-a apucat?
O recapitulare rapidă. Planul lui Kady nu a funcţionat.
Am încercat, iar luna tot s-a prăbuşit pe Pământ.
Bine. Ce vrei să spui prin "am încercat"?
Suspectăm că suntem într-o buclă temporală.
- Cum? - Evident...
luna este o curvă vicleană, care nu vrea să moară.
Bine.
Deci, fără entropia inversă.
Ce sugeraţi?
Facem vraja economiei de oxigen a lui Vinnola pe Penny 23, apoi el merge pe lună.
- E uşor să faci un portal acolo. - GPS-ul s-a cam stricat.
- Aş putea ajunge într-un perete. - Este apocalipsa.
Va trebui să încerci.
Să vă ia naiba pe toţi. Fie.
Te descurci, omule.
Nu! Nu! Nu!
Bine. uitaţi de lună. Hai să mutăm Pământul.
Kady, pune-ţi la treabă curvele de vrăjitoare.
- Trebuie să facem o vrajă de cooperare. - Mă ocup de asta.
Bine. Am găsit o vrajă care poate reţine bucăţile în suspensie, însă...
Corect. Să presupunem că putem face cu toţii magia sfincterului?
Putem face asta foarte mare?
Rahat!
- Eşti... eşti bine? - Nu, Julia. Nu sunt bine.
Sănătate.
Permiteţi-mi să explic.
Şi iată-ne, după opt bucle.
Zece.
Dacă aceste bucle ne-ar duce puţin mai devreme,
am putea să o oprim pe Marina să producă
toată această situaţie, dar nu putem.
Deci, avem nevoie de magia timpului.
Ştiu un magician al timpului ce construieşte maşini.
- Poate are ceva. - Fantastic. Să mergem.
Este o problemă... ultima dată când l-am văzut, i-am lăsat mama să moară.
Haideţi.
Ca şi cum voi sunteţi sfinţi?
Sunteţi într-o buclă a timpului?
- De ce voi doi? - Pentru că arătăm cel mai bine.
Poftim. Asta este adresa lui Penny.
- Margo, ce faci? - Cafeneaua preferată,
clubul hipsterilor unde bănuim că este DJ în weekend
şi asta-i ziua ta norocoasă... defectul lui de călător,
aşa că-i uşor de prins.
Margo, nu-l putem ucide pe Penny.
Nu o facem. Oricum moare, împreună cu toată lumea.
Asta-i o problemă minoră.
Prinde curaj.
- Bine. - Dacă doream răzbunare,
aş fi făcut-o cu mult timp în urmă.
Aveţi particule peste tot.
V-aţi dat cu ceva?
- Cu ce să ne dăm? - Ceva care converteşte
un nor temporal de permanenţă în jurul vostru?
"Permanenţă."
Pentru bărbaţi şi femei.
Da. Poate că am furat în mod nevinovat
o sticluţă de parfum ciudat de la un vrăjitor al timpului din Fillory.
Bine. Orice ai făcut cu adevărat, asta a creat un câmp în jurul vostru,
care ar explica de ce sunteţi...
- într-o buclă temporală. - Şi am crezut că eram speciali.
- Ce faci? - Ajut.
Aţi spus că este sfârşitul lunii, nu-i aşa?
- Corect. - Cred că vă pot duce înapoi
cu 48 de ore, să puteţi preveni asta.
Serios? Pur şi simplu?
Este extrem de complicat,
dar sunt un geniu.
Poftim.
Suntem călători în timp acum?
- Ce naiba? - Ce s-a întâmplat?
Nu funcţionează... nimic.
- Spui că rahaturile tale sunt defecte? - Sper asta. Alternativa ar fi că...
toată magia este blocată în vreun fel.
- Ce ar putea face asta? - Ceva puternic...
- şi antic. - Cum ar fi luna?
Poate că, dacă aş repara asta şi aş trece de oscilaţii...
Hei, nu-i grabă, dar în 30 de secunde, vom muri cu toţii.
Asta vă va duce acolo. Nu dintr-o bucată, dar...
Stai. Ce?
- Rahat. Îmi pare rău. - Ei bine...
Nu pot să cred că nu ne-am gândit să mergem prima dată la Jane Chatwin.
Este o persoană care ar fi supărată pe noi.
Da.
Nu.
Magia timpului este blocată, la fel şi portalul spre Fillory.
Asta are izul unei coincidenţe nu chiar atât de întâmplătoare.
Bine.
Încă putem ajunge acolo. Penny nu poate face niciun rahat.
Cum rămâne cu celălalt călător,
- Gavin şi mai cum? - Tot ce am văzut
spune că prima bucată va lovi în jur de ora 10:00 seara...
Ştim! 12 ore.
Vedem asta greşit. Ratăm ceva.
Poate că trebuie să facem un pas înapoi,
să începem să gândim din afara cutiei.
- Ce sugerezi? - Îţi aminteşti de profesorul Soto?
- Cel cu pantalonii? - Da.
Avea acel test ridicol, despre care toată lumea credea că era imposibil.
Am rezolvat pentru că noi conduceam.
- Cum? - Vrei să-mi amintesc
o soluţie care mi-a venit la furie,
luând shot-uri cu capul în jos, într-un bikini de blană?
Tu spui furie,
eu spun sesiune de rezolvare a problemei.
Aşa o facem. Ne punem minţile la ceva diferit
şi prindem soluţia cu colţul ochiului.
Acesta-i chiar un plan sau doar vrei să-ţi descarci nervii?
Două păsări, Bambi. Pe lângă asta, suntem blocaţi într-un joc ce se tot resetează.
Timp infinit, nicio consecinţă.
Doar noi doi, salvând lumea printr-un hedonism nestrămutat.
Amuzant. Hai să o facem.
Eliot.
- Hei. - Hei.
A bătut cineva la uşă?
Nu. Plecăm?
Da.
Bine, ticăloşilor.
E Armaghedonul. Aşa că, muriţi aşa cum aţi trăit...
- Plictisitor. - Sau veniţi lângă noi
într-o serată a sfârşitului lumii şi să muriţi ca legende. Este alegerea voastră.
Aţi auzit omul.
Haide!
Este egalitate!
Ceva?
Încă nu!
Eliot!
El, El.
Parcă ai văzut o fantomă. Hei, întreabă cum oprim luna.
- De fapt, cred că s-ar putea... - Stai!
Dumnezeule. Cred că am obţinut ceva.
O idee.
Loveşte-mă.
Pe toţi dracii. Am uitat.
Asta nu funcţionează.
- Fără supărare, Rajit. - Sunt Todd.
Nu. Întoarce-te când eşti Rajit.
Bine.
M-am gândit. E evident că avem nevoie de ceva mai puternic.
Nu, avem nevoie de o idee. Ştii ceva?
Merg să mă hidratez şi... nu ştiu...
să privesc cum bucăţile de lună rănesc direct Pământul.
Nu poate fi mai rău decât să descoper
că l-am masturbat pe Todd în trei încercări temporale consecutive.
Eliot.
- Lasă-mă să ies. - Nu...
Nu se întâmplă.
Lasă-mă în pace.
Pot pleca de lângă tine toată ziua asta nenorocită!
Scuză-mă, Brenda. Voi lua asta.
Am o pistă.
Am vorbit cu acest tip ciudat, oceanograf,
care nu glumeşte când spune că are un harem de delfini,
dar ştie şi rahaturi reale despre...
Hei, care-i treaba cu tine?
Treaba este că...
creierul meu este un şarpe care-şi mănâncă coada,
iar coada este un alt şarpe care îşi mănâncă coada.
Iisuse. Bine. Stai aici.
Mă voi întoarce cu unele cercetări.
Dă-mi drumul.
I-am dat de capăt, El.
Din discuţia cu acel om ce face sex cu delfinii.
Se verifică tot ce a spus.
Trebuie să mergem pe plaja Fisher. Este destul de departe.
Staţia de salvare 17.
Tot ceea ce am văzut spune că prima bucată
- va lovi în jur de ora 10:00 seara... - Eliot.
- Avem 12 ore. - Hei.
Am răspunsul. Poţi lua o scurtă pauză pentru odihnă.
Nu acum, Margo.
Bine, "Părăsind Las Vegas-ul".
Ţi-am lăsat spaţiu cu plăcere, să-ţi spui secretele Monstrului când poţi,
dar ne-am blocat în acest rahat de Jean-Paul Sartre
- şi starea ta se înrăutăţeşte repede. - Asta nu-i importantă acum. Bine?
Orice ar fi, aminteşte-ţi că nu-i vina ta. Bine?
Aceste calcule sunt extrem de frustrante.
Prima dată putem să oprim luna, te rog?
Nu o facem, dacă-ţi cedează ficatul primul.
Hai să vorbim despre asta.
- Nu. - Se pare că trebuie să o facem.
Eu sunt.
- Nu fi laş. - Încetează.
Încă mai este în mine. Bine?
Văd ceea ce văd.
Unele părţi din el trebuie să fi rezistat.
Monstrul s-a dus.
Eu l-am exorcizat, iar Q l-a trecut prin Cusătură.
Singurul lucru de aici este că bagi medicamente în tine,
în loc să-ţi înfrunţi amintirile şi sentimentele,
iar eu empatizez. Chiar o fac,
dar cred că ai uitat că poţi să-mi spui orice.
Tocmai ce ţi-am spus, iar tu nu mă crezi.
Te iubesc. Chiar şi atunci când eşti nebun,
dar fereastra noastră este de 12 ore pentru a opri luna,
altfel jocul se termină din nou
şi am nevoie să fie rezolvat înainte să înnebunesc ca tine,
aşa că runda asta stai deoparte...
- Nu. - Şi eu merg singură.
Nu, nu, nu. Te rog, te rog. Pot...
- Nu poţi. - Să mă adun. Pot să mă adun.
- Ne vedem ieri. - Pot să mă adun.
Te rog. Nu, Margo.
Mă simt un alt os acum.
Bine.
Îmi pare rău.
Ceea ce ai spus ieri...
Ieri în casa Westbrook?
Ieri, înainte să mergi pe plaja Fisher.
Nu am mers pe plaja Fisher.
- Nu ai... - În jur de ora 10:00 seara.
- Avem 12 ore. - Nu-ţi aminteşti.
Să-mi amintesc de acea nebună, Marina, care a apărut şi a rupt luna?
Cum aş putea uita?
Josh a strănutat peste pizza?
Haideţi să eliberăm durerea,
acea dorinţă de control.
Să înţelegem momentul în care ne aflăm.
Să ne acceptăm starea noastră de a fi. Respiraţi.
Trimiteţi o rugăciune zeului pe care îl înţelegeţi.
Trimiteţi o rugăciune şi acceptaţi.
Amin.
- Amin. - Mulţumesc.
Mi-ai diminuat momentan frica existenţială.
Acesta ar putea fi sfârşitul.
Nu. Nu citesc asta.
Bine, nenorocitule.
Adu-o.
Vreau doar să spun că...
Aceasta lume este plină de defecte.
Fiecare dintre noi avem bine în noi... dar şi rău.
Luptăm în fiecare zi pentru a lăsa binele să câştige.
Asta... asta este ultima zi.
Gândiţi-vă la cei pe care îi iubiţi.
Închideţi televizoarele şi fiţi cu ei.
Mulţumesc şi...
Îmi cer scuze. Ascultăm asta?
E atât de deprimant.
Nu chiar.
- Hei, eşti bine? - Nu chiar.
Nici eu.
- Un biscuit? - Da.
Trebuie să recunosc...
Nu cred că va funcţiona vraja lor.
Nu o va face.
Nu pot să cred că-s pe cale să mor.
Eşti, dar...
apoi o iei din nou de la capăt.
Suntem într-o buclă temporală.
Taci.
Serios?
Ce uşurare.
Ca-n... "Ziua cârtiţei"?
Sau "Matrioşka"?
Sau "Zi de naştere mortală" sau "Zi de naştere mortală 2"?
Sau "Transfer de identitate"? Acel "X-Files".
"Star Trek".
"Edge of Tomorrow: Prizonier în timp", dar cu adevărat "All You Need Is Kill"
şi de aceea schimbă titlul aşa, nu?
Chiar îţi plac poveştile despre buclele temporale, nu-i aşa?
Iar tu eşti conştient în buclă.
Tu eşti eroul. Sunt extrem de gelos.
Hei, vrei să ieşi de aici?
Am un loc pe lista mea de făcut
şi... trebuie să fie acum.
Iar pentru Sharon Cappanelli din clasa a noua: am minţit.
- Omule. - Era tamponul meu,
- iar aceea era iubita ta. - Bucle temporale.
Dificil.
Extrem de dificil.
Deci, vorbeşti cu mine despre asta.
Da.
Spre deosebire de Alice, Julia sau Kady.
Sau, pentru a afirma evidenţa,
Margo.
Am distrus relaţia cu Margo dincolo de posibilitate de a fi reparată.
Cum să fie ceva peste puterea de a repara, când eşti blocat într-o buclă temporală?
Ei bine,
a fost conştientă cu mine o perioadă, apoi
a fost eliminată cumva, iar acum sunt complet singur.
Dacă am învăţat ceva
din aceste taco pierogi,
este că nu totul este menit să rămână împreună.
- Cum putem ajuta? - Să ajutaţi la salvarea lumii?
Sincer, nu ştiu.
S-ar putea să nu fie posibil.
Asta s-ar putea să fie.
Eu, singur, în aceste 12 ore.
- Pentru totdeauna. - Bine.
Pare a fi ceva dificil pentru tine.
Deci... pot să te ajut cu ceva?
Mi-aş dori.
Pentru că, cu cât durează asta mai mult, cu atât sunt mai sigur
că Monstrul este în mine şi încearcă să iasă.
Este o metaforă bună.
Eu vorbesc la propriu.
Rahat.
Este mai rău cu fiecare buclă.
Îi aud vocea,
văd sânge pe pereţi,
văd această uşă.
Vrea să iasă.
- Ai încercat să-l laşi să iasă? - De ce aş vrea să fac asta?
Doar sugerez ceva.
De multe ori, în aceste filme,
soluţia problemei
este înfruntarea lucrului de care te temi cel mai mult.
Dacă mor?
Dacă o faci?
De ce?!
Oricum ar fi.
Nu eşti supărat că eşti pe cale să mori?
Nu-mi place ideea,
dar vei găsi o modalitate de a repara asta.
Cele mai minunate minţi ale lumii
sunt blocate în cursa disperată de a salva umanitatea.
Tot ceea ce am văzut spune că prima bucată va lovi
în jur de ora 10:00 seara. Avem 12 ore.
Dacă am crea un portal masiv în atmosferă?
Avem nevoie de un specialist.
- Charlton? - La naiba!
Cum se face că eşti aici?
Eram blocat rătăcind prin amintirile tale,
când te-ai hotărât cu milostenie să nu dormi cinci zile
şi ţi-ai distrus creierul.
Asta mi-a dat o şansă de a te contacta.
Acea voce?
- Tu ai fost? - Da, desigur.
Când au fost scoase toate creaturile înfricoşătoare,
m-am ţinut strâns cât am putut de bine în locul tău fericit
şi... iată-ne.
Locul acesta era atât de viu în mintea ta,
dar nu se compară nimic cu lucrul real, nu-i aşa?
Priveliştele, sunetele...
mirosurile! Am uitat despre mirosuri, Eliot.
Sunt copleşitor de neplăcute.
Acele mesaje? Şi pe acestea le-ai făcut?
"Sunt încă aici"?
- "Lasă-mă să ies"? - Da.
Am vrut să ştii că sunt încă aici şi am vrut să fiu scos.
Cu vopsea roşie?
- Precum căpşunile şi Moş Crăciun. - Şi sângele, Charlton.
- Poate a fost un contact de rău augur. - Cum a fost şi şoapta înfiorătoare.
- Am încercat să fiu politicos. - Ei bine...
E frumos să ai un prieten imaginar non-imaginar
- pentru sfârşitul lumii. - Imaginar pe jumătate.
Am fost pasager în inconştientul tău.
Încă mai sunt în mintea ta.
Dar partea conştientă?
Nu-ţi pot spune ce îmbunătăţire reprezintă asta.
Locul tău fericit este drăguţ
şi am putut să văd tot ceea ce ai făcut aici,
dar...
nu se compară nimic cu a fi auzit.
Mai ales când nu sunt de acord cu alegerile tale
- şi aş vrea să-mi spun părerile. - E nemaipomenit.
Hai să începem acum.
O părere referitoare la ceea ce voi face mai departe?
Cred că-i evident.
Este?
Dacă nu ai observat, Margo a cam condus toată povestea
- înainte să o dau în bară şi să o pierd. - Nu ai pierdut-o, Eliot.
Nu mai este în buclă, Charlton.
Nu. Vreau să spun că nu cred că-i vorba despre tine.
Cred că ea s-a apropiat prea mult de răspuns.
Poate de aceea a fost expulzată din experienţa voastră comună.
Asta are puţină logică.
Margo a amintit de o plajă, nu-i aşa?
Plaja Fisher.
Bine.
Să mergem.
De ce nu-i nimeni aici?
Astăzi cred că este genul de zi în care anulezi călătoria spre plajă.
Ţine-ţi ochii bulbucaţi
pentru cineva sau ceva care ar putea să nu ne dorească aici.
Este fir de telefon?
Telefoanele sunt folosite în general sub apă?
Cred că avem o pistă.
Staţia de salvare 17. Aceasta-i aceeaşi urmă pe care a mers şi Margo.
Nu a mers bine pentru ea, aşa că ar trebui să discutăm înainte să intri acolo. Bine?
Fă-ţi curaj, Charlton.
Presupun că...
oprit şi balene?
Care-i scopul acestei distrageri a atenţiei?
Cu cine vorbim?
Noi suntem balenele.
Adică... toate?
Desigur.
De ce vorbeşti printr-un televizor?
Tu de ce o faci? Care-i natura îndoielii tale?
Bine. Chiar nu ştiu cum să explic asta.
Probabil că nu ştii asta,
dar... suntem într-o buclă temporală.
Suntem conştiente de perturbare.
Balenele intuiesc buclele temporale.
Deci, se întâmplă să-ţi aminteşti
dacă a venit o femeie pe nume Margo să te vadă?
Genială, cam atât de mare, poate puţin cam dură.
O creatură obraznică.
Am fost obligaţi să-i spălăm imunitatea temporală.
Voi i-aţi luat Permanenţa.
- De ce? - Maniera ei era îngrozitoare.
Asta...
pare a fi Margo. Bine.
Îmi cer scuze pentru manierele ei proaste şi...
cu umilinţă şi respect întreb dacă...
aveţi informaţii despre această buclă în care ne aflăm?
Magia noastră a provocat-o.
Sunteţi... magicieni?
Fii atent! Vom explica doar o dată.
Strămoşii noştri au făcut un pact cu Zeii Vechi
şi astfel ne petrecem vieţile urmărind sigiliile pe fundul oceanului.
Această sarcină este crucială.
De ce?
Să ne asigurăm că rămâne Kraken în stare latentă.
Adică... Kraken-kraken?
Ce-i un Kraken-kraken?
Dacă s-ar trezi vreodată Krakenul,
acesta ar consuma repede lumea.
Bine. Am înţeles.
Deci, buclele. De ce?
Luna ciocnindu-se cu Pământul, ne-a şters sigiliile de protecţie,
provocând ridicarea Krakenului.
Pare a fi o asumare a altei responsabilităţi când ai deja o apocalipsă lunară.
Puţin cam obraznic pentru o creatură care a provocat apocalipsa.
Din fericire, strămoşii noştri au implementat un sistem de siguranţă.
Dacă se trezeşte Krakenul, Pământul se întoarce cu 12 ore,
pentru a avea o altă şansă să evite catastrofa.
Prin urmare, totul va continua să se întâmple
pentru că nenorocita de lună este ruptă.
Aşa s-ar părea.
Ei bine... ei bine, dacă sunteţi... dacă sunteţi magicieni,
atunci poate că veţi putea ajuta la repararea lunii?
Nu putem. Trebuie să ne menţinem sigiliile.
Bine.
Dacă nu reparaţi luna, Krakenul...
- va continua să se trezească. - Distragerea atenţiei a fost prea lungă.
- Stai... nu, nu, nu. - Trebuie să urmărim sigiliile.
- Aşteaptă. - Nu ne mai contacta vreodată.
Nu, nu, nu, nu, nu. Nu!
Rahat.
Mă simt un alt os acum.
Bine.
Pa. Presupun.
Ce ar trebui să fac?
Nu pot repara luna. Asta nu va funcţiona.
Tu nu poţi ajuta, nu ai corp.
Adevărat.
Dar...
nu eşti singur.
Deci, balenele chiar sunt magicieni puternici.
Am ştiut că au făcut lucruri ciudate pe fundul oceanului,
- doar că nu am realizat că era... - Stai. Da, Alice...
spune-mi ce mai ştii despre balene.
Vărul lor cel mai apropiat este hipopotamul.
Sezonul lor de împerechere este toamna.
Asta-i atât de trist pentru ele.
Dacă nu vor mai ajunge să facă dragoste din nou?
Am crezut că eu eram cel care vorbea. A trecut mai mult de o mie de ani.
- Nu este ceea ce aveam nevoie. - Ai întrebat ce ştiu.
Există vreo informaţie despre Kraken care ne-ar indica o direcţie?
Bine.
Ai groaza lovecraftiană a zeului Krakens.
Apoi mai este D&D Kraken, ceea ce-i o alternativă echivalentă.
Apoi, desigur, este "Înfruntarea titanilor",
- atât originalul, cât şi remake-ul. - Mulţumesc.
- Cu replica extrem de cunoscută... - Mulţumesc, Josh.
De fiecare dată când se trezeşte Kraken-ul, timpul sare înapoi cu 12 ore.
Ceea ce ar fi minunat dacă ne-ar duce înainte de distrugerea lunii.
Dacă am face ca vraja buclei temporale să se declanşeze cu câteva ore mai devreme?
De ce să nu ucidem toate balenele nenorocite?
Este evident că asta ai încercat să faci atunci când ţi-au luat Permanenţa.
Dar ea are dreptate.
Poate că trebuie să eliberăm lucrul care ne sperie.
Poate că trebuie să... să...
- Eliberăm Krakenul! - Exact. Da.
Dar mai devreme. Mai devreme... suficient cât să fim înainte de furt.
Rahat. Aproape că s-a dus timpul.
Dacă balenele pot să-ţi ia Permanenţa, asta ar putea fi ultima ta şansă.
Nu-i nicio presiune, dar eşti singura noastră speranţă.
Voi da tot ce am mai bun.
Glumeşti.
Ştiu. Ştiu.
Asta este împotriva a tot ceea ce credeţi
şi respect în totalitate asta, dar singura modalitate de a repara totul
este să eliberăm Kraken-ul chiar acum.
- Nu cred că le-a plăcut asta. - Ce? Nu.
La naiba!
Eliot?
Te rog să ai grijă.
- Nu ştii ce vor face. - Hei!
Ştiţi că am dreptate!
Ştiu că ascultaţi.
Ştiu destul de bine
că sezonul împerecherii este în toamnă.
Nu vreţi să mai faceţi sex niciodată?
Eliot, asta a fost prea personal.
Bine. Scuze.
Uite. Am înţeles.
Am înţeles... strămoşii voştri au făcut o înţelegere,
dar este o circumstanţă specială. Bine?
Lăsaţi-l să iasă 30 de secunde.
Eu voi repara asta, apoi...
Kraken-ul se va întoarce în micuţul său pat de mare
şi... voi puteţi să vă menţineţi sigiliile pentru toată eternitatea.
Trebuie să aveţi încredere în mine. Doar eliberaţi nenorocitul de Kraken.
Vă rog, vă rog, vă rog, vă rog, vă rog.
Uite.
Bună!
Tu eşti Kraken-ul?
Nu.
Josh, Margo, Penny.
Intaţi şi puneţi în buclă toate camerele şi deschideţi uşa laterală pentru Natasha.
Eu voi fi afară, aşteptând împreună cu Eliot şi Alice.
Rahat.
Rahat...
Rahat.
Asta-i înainte de a distruge luna.
A funcţionat.
- Bine. Despărţiţi-vă. - Scuze.
Poţi... poţi...
Te-ai speriat, nu-i aşa?
- Nu. - Trage pe dreapta.
- Renunţă. Ne vom ocupa de asta. - Margo.
Credenza.
Să nu pun întrebări, să fac ceea ce spui?
Fie.
Bine.
Uşoară schimbare de planuri.
Suntem atât de aproape să-i salvăm pe toţi.
Nu ne poţi lua asta acum.
Orice ai căuta, ce rost are dacă nu există lume?
Tot va mai fi lumea, doar că nu atât de mulţi oameni.
- Aţi cunoscut oamenii? - Am cunoscut oamenii, mulţi oameni.
Câţi oameni ai cunoscut?
Pentru că eu am cunoscut mulţi oameni.
Ce naiba-i cu tine?
Bună.
- Ce naiba ai... - La naiba. Da.
- Ce... cum ai... - Julia, acum.
Hei! Pizza fierbinte!
Asta-i o pizza pe care o putem savura cu siguranţă.
În regulă. Curge frumos acolo.
Da. Noroc. Noroc. Da.
Bam!
- În regulă, Emeril. - Pizza proaspătă!
Da, noroc.
Nu vrei nimic de băut?
De fapt, chiar nu vreau.
Asta-i îngrijorător. Acele bucle temporale
trebuie să te fi zdruncinat serios.
Deci...
Ai dreptate, te-am îndepărtat.
Da. Serios?
Doar că...
îmi amintesc de Monstru.
Era rău, sângeros şi...
Acele amintiri sunt chiar aici.
Şi...
poate chiar am nevoie de acea băutură.
Nu înţeleg de ce simţi că trebuie să treci singur prin asta.
Nici eu nu înţeleg.
Partea logică din creierul meu ştie fără îndoială
- că sunt mai bun cu tine. - Da. Şi eu la fel.
Spune-le mecanismelor tale de apărare să se oprească...
altfel le voi lovi peste penis.
În timpul buclelor, am fost în asta împreună,
apoi tu nu ai mai fost şi...
dezvăluire şocantă...
sunt extrem de nefericit când nu eşti prin preajmă.
Da, ştiu.
- Nu ştiu dacă este corect faţă de tine. - Despre ce vorbeşti?
Celălalt lucru pe care l-am aflat, fiind în bucle, cu tine, atât de mult timp...
este faptul că nu mai eşti cine obişnuiai să fii.
- Tu... - Te rog să nu spui că am îmbătrânit.
Ai evoluat, Margo Hanson.
Ai devenit mult mai mult din adevăratul tău sine. L-ai meritat.
Şi nu vreau să-ţi cer să faci un pas în spate,
doar pentru a încerca să recuperez.
Am fost un dezastru pe care a trebuit să-l dezlănţuieşti acolo,
doar ca să-l poţi militariza şi... odată ce ai făcut-o,
ai descifrat cum să rezolvi toate acestea.
Apoi, ai ridicat bastonul şi chiar ai făcut lucrul.
- Am fost norocos. - Nu.
Ai făcut-o pentru că mă înţelegi mai bine decât oricine altcineva.
Aşa că încetează să te comporţi ca un distrus şi ridică-te la nivelul meu, El.
Tu ai făcut-o.
Ai făcut-o atunci când lumea era într-un risc major,
acum fă-o pentru tine.
Nu ştiu dacă vreau să mă ridic la nivelul tău,
ştiind că l-ai masturbat pe Todd.
- Nu am făcut-o. - Ba da, ai făcut-o.
Nu am făcut-o.
Ce naiba?
Vin.
Mulţumesc lui Dumnezeu!
Am încercat toate celelalte Penthouse-uri magice din oraş şi...
Todd. Ce...
- De ce eşti aici? - Am nevoie de ajutorul tău.
S-a întâmplat ceva ce simt că-i mult peste ceea ce pot
şi eşti prima persoană la care m-am gândit că m-ar putea ajuta să mă descurc.
Bine. E una ciudată. Ascultă-mă. Bine?
Acest individ porc ce seamănă
cu cel jucat de Paul Giamatti în acel serial cu toate acele peruci,
mi-a spus că ar trebui să fac o misiune.
Serios? Acel dobitoc a venit la tine?
Da. Este extrem de implicat în găsirea unui tip.
Da. E-n regulă, Todd. Noi am rezolvat-o.
- Eşti sigură? - Da, sunt sigură.
Convergenţa Armonică nu se mai întâmplă.
- Cine? - Sfârşitul lumii?
Nu.
A spus despre sfârşitul unui lucru, dar nu asta.
Vorbea despre Fillory.
Aminteşte-mi. Fillory este real?
Sfârşitul planetei Fillory?
Deci...
deci am salvat lumea greşită?
Deci, nu am terminat.
Desigur.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Magicians-Sezonul 05, ep 06 "Oops! I Did It Again"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team