Anterior în "The Magicians"...
Doamne. Taci.
Ceea ce ţi se întâmplă,
seamănă cu ceea ce i s-a întâmplat mamei mele.
Episoadele nu au încetat atunci când m-am născut,
s-au înrăutăţit.
Când este singură, totu-i normal,
- dar când apari... - Încă o mai zăpăcesc.
Creaturile pe care le numiţi Prădători...
ştiţi ce sunt?
Sunt câini de pază.
Tărâmul lor este o măsură de securitate,
o barieră între lumea voastră şi lumea morţilor.
Morţii vor distruge Fillory.
Trebuie să oprim asta cu orice cost.
Costul este să aruncăm în aer întreaga planetă,
- ceea ce este... - O opţiune decentă.
În centrul Fillory este o inimă de ceas construită de pitici.
Dacă aş da ceasul înapoi, asta ar...
ar distruge Fillory.
Cum rămâne cu Sămânţa Lumii, din pagina lui Q?
Dacă o putem găsi, o putem folosi să construim o lume nouă...
- un Fillory nou. - Intenţionez să-mi salvez oamenii
din acest loc haotic, aşa că am construit şi o arcă.
- Cum se simt? - Ca degete fantomă.
Funcţionează, dar din punct de vedere al magiei, încă se simt tăiate.
Cuplul a obţinut ultimul lucru de care are nevoie.
Au Sămânţa, pagina şi panelul. Trebuie să le spunem celorlalţi.
Trebuie să fure acum acea sămânţă.
Băieţi, Alice are o ieşire. Urcaţi pe acoperiş.
Ho, ho, ho, nenorociţilor.
Bună, Alice.
Am dormit până în decembrie?
Nu am putut să rezist şi să nu dau câteva cadouri, dacă tot sunt aici.
Având în vedere stilul vostru de viaţă,
nu există nicio garanţie ca vreunul dintre voi să trăiască până la Crăciun.
Stai jos. Ia un biscuit.
- Ce-i asta? - N-am nicio idee. E pentru Eliot.
E de la Microplane pentru Josh?
Are deja şase.
Pui la îndoială cum modifici lumina?
Eu nu pun la îndoială cum aleg cadourile.
Pune degetul chiar aici, te rog.
Îl cauţi pe al tău?
Deja l-ai primit.
Cu mult timp în urmă.
L-am pus într-un sertar încuiat din biroul lui Quentin.
Ce? Tu... mi-ai dat asta?
Deci, ce era scris în pagină?
Era... era o vrajă. Ea...
făcea o sămânţă să se transforme într-o lume, dar de ce ai pus-o acolo?
- Dacă aş fi ignorat sau... - Dar nu ai făcut-o.
Aveai nevoie de ceva, să te întorci în joc.
Nu ai fi sărit un mister despre care ai fi crezut că lucra iubitul tău la el.
Îmi pare foarte rău pentru pierderea ta.
Chiar e de rahat.
Acum ştii.
Acea pagină şi locurile unde te-a dus această misiune,
nu era povestea lui, a fost a ta, Alice.
Dacă mai contează, cred că el ar fi foarte mândru de tine...
de modul în care continui să lupţi.
Ţi-am spus... ţi-am spus că erai bună.
Tot nu ştiu dacă este adevărat.
Hei. Aşa funcţionează asta.
Faci tot ceea ce poţi.
Eşti distrusă, eşti rănită, iar oamenii mor.
Cu excepţia bătrânului Microplane,
rahatul e învelit într-un arc.
Chiar eşti o rază de soare, Moşule.
Ho, ho, ho.
Rahat. Creaturile se agită.
Ce naiba-i asta?
Dumnezeule.
Acestea s-au vândut toate de peste tot.
- Mulţumesc, Moşule. - Asta-i legată foarte serios.
Moşul mi-a luat o brăţară?
Este exact modul potrivit
- pentru tehnica de curăţat trufe... - E atât de grijuliu.
pe care mi-a arătat-o Jose Andres ultima dată când am fost împreună.
Pentru ce-i asta?
E uşor de mânuit şi într-un fel elegant.
E o surpriză! Ador surprizele.
E rahat de copil?
Da. E rahat de copil.
Fillory are nevoie de voi. Acum!
Atenţie, ticăloşilor.
Nu există nicio porţiune neesenţială în asta.
Şi conform câtorva iepuraşi extrem de vorbăreţi trimişi de amicul nostru Rafe,
Regele Întunecat planifică să deschidă un portal
în seara asta către Lumea de Dincolo.
Acum. Iată planul.
Prima parte...
Răpirea din Fillory. Margo şi cu mine vom merge în Fillory.
Activăm arca lui Umber. Apoi mergem la Inima de ceas.
Cum veţi şti că sunt răpiţi cu toţii?
- Toată lumea? - Staţi. Ştiu un lucru.
E în castel,
aşa că, dacă mergem acolo să-l luăm...
Minunat. Trecem mai departe. Ne întoarcem la ceas
şi apoi vom fi pregătiţi să spunem la revedere Fillory.
Cu voi în el?
Evident că nu. Avem nevoie să plecăm naibii de acolo.
Aveţi nevoie de un călător.
23 nu poate ţinti. Amicul lui pervers, Hyman, nu vorbeşte cu noi,
Gavin e în continuare în spital.
Piersică, sau cum te-o chema.
Din nefericire, când călătoresc, o fac cumva prin timp.
Şi vă pune în faţa unui psihopat al timpului, aşa că nu.
Între timp, pe Pământ,
echipa Sămânţa Lumii...
Alice, Fen, Zelda, veţi lua Sămânţa
din containerul ei special şi... o încolţiţi.
- Unde-i? - În vaginul meu.
Minunat.
Circumstanţele sunt ciudate.
- Asta nu va face dificil să... - Tărâmul de nicăieri.
- E mult mai stabil acolo. - Nu-i mai bine în Fillory, din moment...
Nicidecum. De fapt, e contraproductiv, ţinând cont de implozie.
Bine, Piersică. Înţeleg că ai emoţii,
dar acesta nu-i primul nostru spectacol,
ceea ce mă conduce la ceva care-i foarte important pentru plan.
Nu-i nicio presiune, dar...
noul Fillory ar fi bine să aibă un izvor nesecat.
Altfel vom pierde magia pentru totdeauna.
Vraja spune că putem face cu Sămânţa orice,
- aşa că ar trebui să fie realizabil. - Minunat. Acum...
are cineva vreo întrebare?
Nu? Şi s-a terminat.
- Am fost amuzantă? - Nu.
Mi s-a rupt apa.
- Bine. - Să mergem!
Bine. Linişteşte-te.
- Eşti bine? - Să mergem.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
= The Magicians = Sezonul 5, Ep. 13 - "Fillory and Further"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Ne-am pregătit cât am putut. Cât timp mai avem?
Julia ar trebui să fie aici în mai puţin de cinci minute.
Ajutor! Am nevoie de ajutor!
Ce naiba i s-a întâmplat?
Tărâmul eteric.
- Foarte mult. - E Fogg al nostru? Eşti sigură?
- Da. - Bine.
Când l-am trimis pe Fogg psihopatul pe tărâm, acesta l-a dat afară pe al nostru.
El m-a chemat. Nici nu putea să vorbească.
Bine. Henry?
Eşti acolo?
Hei. Suntem aici!
Dă-i lichide, aruncă vraja sedării lui Adler.
Henry, vin la tine în curând. Veniţi cu mine. Începe spectacolul.
Nu!
Refuz cu mare plăcere, cum spun copiii.
Niet! Da indian.
La naiba, nu.
- În orice caz, nu vorbesc cu tine. - Stai. Nu înţelegi?
Tu nu înţelegi. Îmi ceri să călătoresc în timp ce o lume explodează.
Îmi poţi promite că niciun rest nu mă va lovi în cap?
- Nu, dar... - Lucruri pe capul meu dor!
Viaţa-i o durere. Fă să-ţi crească ovare.
Nu sunt un erou. Sunt un om legat de o maşinărie
de făcut rahat şi umilire
şi detest asta.
- Vă spun la revedere. - Am o idee.
Bună. Cum a fost somnul?
Revigorant. Vrei ca el să călătorească?
Da.
Ce?
- Nu ar face niciodată. - Ba da, ar face.
- Nu are cum. - Cu siguranţă.
Hei.
- Hyman? - Nu pot să ţip.
M-am băşicat.
Ascultă.
Am un om în mintea mea.
El caută un corp.
Iar tu ai unul pe care...
- nu prea îl doreşti. - Iisuse. N-are cum să accepte.
Eşti un idiot, Charlton.
Vrea să preia asta?
Iar eu... ce aş face?
Aş rămâne pentru totdeauna în planul astral?
Ai putea sau poate...
Din toată inima, da!
- Dumnezeule! Cu o singură condiţie. - Bine.
Amicul tău din cap,
trebuie să facă lucrurile ciudate cu corpul meu.
Lucruri... legate de sex.
- Bine. - Care-i numele lui?
Charlton.
Nimic nu-i prea depravat, Charlton.
Voi privi...
indiferent dacă îţi place sau nu.
Ce am făcut?
Sunt pregătită să rup cordonul ombilical energetic
imediat ce-i copilul aici, dar...
- nu am mai făcut-o niciodată. - Ce?
E un copilaş unicorn. E copilul tău.
Este ceea ce este. În orice caz, ascultă.
Vrei droguri, fată? Spune acum.
A sosit momentul copilului unicorn. Hai să facem asta.
E-n regulă. E-n regulă.
Eliot, Hyman, Charlton, treziţi-vă.
A funcţionat?
Zeilor.
Sunt înalt.
Minunat. Hai să testăm călătoria.
Acesta-i cel mai bun episod.
Relaxează-te. Bine? Respiră.
- De ce nu pot să fac asta? - Aşteaptă o clipă.
Nu avem nicio clipă. Avem de distrus şi salvat o lume.
- Acum a intrat în acel corp! - Nu poate călători!
- Vreau să ajut. - Vom fi bine.
- Oare? - Da.
Ştiu o scurtătură spre copacul portal. Trebuie doar să alergăm.
- Ce? Scurtătură? - Da. N-ai mai amintit până acum de ea...
Am dorit o scurtătură doar pentru mine.
Să mergem. Mulţumesc de încercare, Charlton.
Hai.
- Hei... - Eliot.
Întoarce-te în siguranţă.
Desigur.
Domnule decan Fogg?
Mult mai uşor de intrat decât de ieşit.
Ca atât de multe lucruri în viaţă. Asta va ţine sămânţa în siguranţă...
pentru o scurtă perioadă de timp.
Ar trebui să începem.
Fogg? De ce nu eşti în pat?
- Henry, eşti bine? - Fogg?
Henry, ce faci?
Aşteptaţi aici. Îl voi prinde.
Eşti ultimul meu mesager. Ascultă cu mare grijă.
Spune-i Marelui Rege Margo să...
Grăbiţi-vă!
Încercăm! Mulţumesc!
L-am luat.
- Ce-i asta? - Un sul de recensământ regal.
Vedeţi?
Doi oameni tocmai ce au murit,
iar o zână s-a născut.
Conceput. Deci putem vedea când sunt luaţi.
Îmi place atunci când o partidă bună
se dovedeşte a avea creier funcţional. Nu-i aşa?
Da. Acest Josh e de păstrat.
Este un buton jos.
Începe!
Hei. Cred că funcţionează.
Minunat, dar să meargă mai repede.
Cred că prinde viteză
acum că toate veveriţele sunt înăuntru.
Hei, El, crezi că noi ar trebui să...
Luat? Nu-i fillorian.
Eşti bine?
Nu mă pricep prea bine la vraja asta, chiar şi cu îmbunătăţire.
Nu-ţi face griji. E mort. Toţi sunt morţi. Deci, a sosit momentul.
Urmează-mă îndeaproape.
M-am gândit că vei veni în Fillory...
Cu traducătorul tău spionând atât de harnic.
M-am gândit să trec direct la subiect
şi să te aduc aici, pe tărâmul Prădătorilor,
pentru a-ţi cere ajutorul.
Ei bine...
nu să cer.
Ultima uşă.
E fată.
E frumoasă.
Nici nu se pune problema. Este sănătoasă.
Bine. Hai să sărbătorim după partea a doua a operaţiei.
Eşti o războinică.
Este trează?
Este bine? Este la Lipson?
Da. Este cât se poate de pregătită.
- Bine. - Bine.
- Te simţi bine? - Bine.
Ochelarii?
În regulă. Bine.
Bisturiul numărul 14, selenit.
Bine. Încep cu copilul.
Nu ar trebui să vă rănească pe niciuna. Doar să nu te mişti.
Domnule decan Fogg? Ce faci?
Stai.
Stai, decane. Te rog.
Unde naiba este Sămânţa?
Julia?
- Julia? - Este bine?
- Lipson! - Jules!
Julia.
Ştiu că eşti îngrijorat, dar totul va fi bine...
datorită ţie.
Există un pericol imediat ce deschid această uşă,
- ca mai mulţi morţi să treacă prin ea. - Asta-i o nebunie.
Nu este, dacă sigilezi repede.
Nu m-ai adus aici doar pentru a te ajuta.
Ai ştiut că voi încerca să te opresc.
Şi undeva acolo...
ştiu că şi tu vrei asta.
Dacă aş fi vrut să mă opreşti, nu aş fi făcut o vrajă pe acea uşă acum 20 de minute.
Exact la timp.
- Seb. Seb, nu face asta. - Rupert!
- Rupert. - Lance.
Eliot, sigilează uşa.
Iubirea mea, steaua mea, inima mea.
Am făcut-o.
Atinge-mă.
- Nu pot. - Nu mă poţi ucide. Nu pot să mor.
Ai vorbit serios? Putem...
Putem... pentru totdeauna.
Nu!
Nu.
Bună, frate mai mare.
Salvează-mă, Rupert. Te iubesc atât de mult.
Eşti atât de previzibil.
Ai o inimă slabă, încăpăţânarea ta, prostia ta.
- Ce i-ai făcut? - Cui? Lui Lance?
Nici nu l-am întâlnit vreodată.
Probabil că a plecat mai departe, cu secole în urmă.
Am petrecut ceva timp în Bibliotecă
cu vechea mea prietenă zurlie, scriitoarea Cassandra,
citind despre cât vei fi dispus să faci pentru a-l salva.
Nu prea te-ai chinuit atât de mult să mă salvezi...
de Plover.
Nu-i aşa?
Desigur că am făcut-o...
până nu am mai putut. A trebuit să-i salvez pe toţi faţă de tine.
- Ai ales calea întunecată. - Rostise Regele Întunecat.
În orice caz, citind despre tine, asta m-a făcut să realizez că,
după tot ce ai făcut pentru a mă opri,
urma să-mi dai tot ceea ce aveam nevoie
pentru a avea Fillory...
pentru totdeauna.
Tot ce am avut de făcut,
a fost să fac câteva promisiuni politice judicioase.
Las-o deschisă. Vor veni mai mulţi.
Şi desigur, a trebuit să mă împac cu faptul
că va trebui să-i ucidem pe toţi.
Dar la ce folos sunt cei în viaţă?
Lumii îi este mai bine cu mine.
Eşti micul dependent trist care a fost cu Julia şi Quentin.
Cum naiba mai eşti în viaţă după tot acest timp?
Nu contează.
Sunt atât de multe de făcut! Să mergem.
Mai departe, spre tărâmul celor vii, prieteni.
Spre toate tărâmurile celor vii.
Kady ar fi trebuit să se întoarcă până acum. Asta nu se simte în regulă.
- Ar trebui să plecăm. - Nu putem.
Sunt sigură că nu vom putea arunca o vrajă suficient de precisă
- dacă... - Ce a fost asta?
Kady? Tu eşti?
"Vom merge la o vânătoare"
"Vom merge la o vânătoare."
"Ura drăguţa mea"
"Vom merge la o vânătoare"
Cunosc această voce.
Este Bestia.
Nu. Chiar eu l-am ucis!
Atunci s-au ridicat morţii. Urmaţi-mă.
Bună, prieteni.
Am venit să aducem moartea peste tot.
Această încăpere este protejată, dar nu pentru mult timp.
Pe acolo... un portal vă va duce la Brakebills.
Mergeţi. Alice... când recuperezi Sămânţa...
Am doar o mână bună. Avem nevoie de tine. Nu pot...
Există ceva ce ştiu Maeştrii Magicieni.
Nu poţi controla complet circumstanţele externe.
Pot fi chiar active ostile.
Dar poţi să le controlezi pe cele din interiorul tău.
Şi o mână...
e suficient.
Mereu am ştiut că vei ajunge acolo.
- Dar astăzi? - Încearcă. Bine?
Doar încearcă.
Precaţi acum. Grăbiţi-vă.
- Vino cu noi. - Nu pot.
Va trebui să iniţiez Permafrost.
Asta va opri moartea să folosească fântâni pentru a ajunge în alte lumi.
După ce iniţiez, toate portalurile se vor închide în câteva minute.
Nu te putem lăsa aici.
Pentru un bibliotecar, moartea nu este sfârşitul.
Este doar un transfer către o altă filială.
Mergeţi.
Stai, Zelda.
Mulţumesc... pentru tot.
Bună, nobile Bibliotecar.
Tocmai ce ai...
Trebuie să fugim...
înaintea ca fântâna spre Fillory să fie încuiată.
Voi găsi o altă cale.
Nu-i vorba că vei fi aici, să vezi.
Atât de drăguţă.
Eliot, opreşte-te! Eliot, stai!
Ţi-ai încercat varianta. Ai distrus toată lumea.
Vrei să laşi...
Te rog... te rog, lasă-mă să-ţi vindec mâna.
Am supravieţuit războiului, pierderii lui Lance,
familia mea a fost sfâşiată de un monstru
care a spus că va avea grijă de fratele meu,
iar eu am crezut un lucru...
am vrut doar să folosesc magia pentru un singur lucru ce-l doream...
- Ar fi trebuit să ştii. - A trebuit să încerci!
Nu ai cum să înţelegi asta.
Dar înţeleg. Mereu am făcut-o.
Eliot, care era planul? Înainte ca eu...
Prietenii mei sunt aici. Ei îi iau pe toţi, să putem distruge această planetă,
pe care o iubesc.
Dar trebuie să te distrugem.
Nu ne-ai lăsat de ales, Seb.
Asta încă ar mai putea funcţiona. Aş putea închide uşa spre Lumea de Dincolo,
să-l opresc pe Martin să aducă şi mai multă moarte prin ea.
- Nu încerca vrăji. Te vei răni. - Minunat. Nici nu vin zombii.
Mergi. Găseşte-ţi prietenii.
Pot să reţin moartea. Doar nu mă poate ucide.
Nu, te poate rupe în bucăţi, apoi noi oricum te vom ucide.
Eliot, pleacă.
Nu înţelegi că nu vreau să mori?
Nu eşti diabolic. Eşti doar...
eşti doar un dobitoc înşelat...
la care ţin.
Cine spune că voi muri?
- Fiica ta este sănătoasă. - Bine.
Şi Julia?
Nu şi-a recăpătat conştiinţa.
- Când te aştepţi să o facă? - I se opresc organele.
Încercăm totul, dar...
- Pot să o văd? - Da.
- Rezistă. - Bine.
Hei. Ţi-am adus puţină mâncare. Chiar ar trebui să mănânci...
Ştiu că ţi-am spus că nu ar trebui să o faci, dar... te voi proteja... cumva.
Ştiu o cale să ajungem la Jane Chatwin. Ne va ajuta şi te poţi întoarce înainte...
- Profesore... - Te poţi întoarce
s-o opreşti pe Julie să moară. Te rog.
Nu putem.
De ce naiba nu?
Pentru că am făcut-o deja.
Ce... ce... ce vrei să spui prin "deja am făcut-o"?
Asta-i o repetiţie.
A devenit cu mult mai rău, cu mult mai repede ca înainte...
M-ai dus la bunica mea, Jane.
Bucla timpului...
singurul mod de a reface timpul fără să devii
acel călător în timp excesiv de emoţional.
Un început curat.
Totuşi, este o magie importantă.
Din nefericire, ea mi-a spus
că am suficientă plasmă pentru a face asta doar o dată.
Bine, dar ce... ce ai schimbat?
Doar Josh a evadat din Fillory.
În Occident, nu aveau de unde să ştie
dacă arca chiar a funcţionat, aşa că au rămas blocaţi în aşteptare.
L-am împins pe Josh să găsească o cale.
Iar Sămânţa,
au încercat-o aici şi a eşuat.
Şi Zelda le-a dus în Tărâmul de Nicăieri.
- Nu s-au mai întors înapoi. - De ce nu le-ai spus să nu facă nici asta?
Am încercat!
Nu au vrut să asculte!
Iar Jane a spus să nu fac prea multe,
altfel ar putea fi mai multe pagube.
E o chestie înşelătoare.
Dar ea a fost fermă să încerc.
Profesore, trebuie să-i spunem.
Este blocată aici
şi... o nebunie când te gândeşti la asta... însărcinată
cu mama mea.
Da.
- Ce să-mi spuneţi, dragilor? - Vom distruge Fillory.
Cu tine în el.
E singura cale de a-l opri pe fratele tău.
Cel mai bun lucru pe care-l putem face este să încercăm să oprim moştenirea noastră
de a răni pe oricine altcineva.
Amândoi faceţi lucrul corect.
Dar eu nu voi muri.
Voi mai fi aici în teritoriile sterpe ale ceasului.
Fără Fillory,
va fi puţin mai dificil să mă găsiţi.
Deci, Julia...
Nu am ştiut că Fogg o va ataca subit.
Fogg nu a atacat-o data trecută?
Nu. N-am idee de ce a făcut-o.
Stai. Stai!
Fogg îşi aminteşte buclele timpului.
Dacă şi-a amintit ceva şi... şi...
încearcă să schimbe asta?
Tarâmul eteric l-a zdruncinat serios.
E inutil, aşa cum poţi vedea.
Dar încă mai este Fogg acolo.
Este ca miezul de nucă sub o coajă dură.
- Cum scăpăm de coajă? - Nu fac asta. Bine?
Este interzisă în 14 ţări.
Bine.
Pisica va reţine toată nebunia lui,
dar numai atunci când o atinge.
Ce i se întâmplă pisicii?
O ia, ei bine...
pe arătură. Să nu anunţaţi PETA.
În regulă. Suntem pregătiţi?
Bună. Mulţumesc, profesore.
Pisica pare a fi normală.
Credeţi-mă. Această pisică va avea o zi de rahat.
Dar am reuşit să le scot pe toate din Tărâmul de Nicăieri la timp.
Poate că Plum nu ştie, dar da, vor fi atacate.
Se pare că te-ai descurcat în felul tău.
Bine. Spune-i lui Kady că Sămânţa e în laborator.
- De ce ai atacat-o pe Julia? - Pentru că ea şi copilul tău ar fi murit,
dacă Eleanor ar fi efectuat operaţia nenorocită.
Ei bine, ea moare acum, aşa că...
Dacă ai fi reuşit separarea delicată a cordonului,
asta l-ar fi făcut inutil. Tăiere rapidă, dură...
împotriva intuiţiei. Da, ştiu.
Cordonul intră în stare de şoc.
Permiţându-i o şansă de implantare.
- Da. - Rahat.
Asta o va lăsa pe Julia să se recupereze.
Data trecută ai realizat mult prea târziu.
Singura chichiţă este că, trebuie să-l ataşezi de altcineva,
cineva care se poate descurca cu intrarea fizică de la...
un copilaş călător, evident mult prea puternic.
Pare încă în viaţă... pentru moment.
Panoul de control al Circumstanţelor nu mai este,
iar Luna nu va uşura situaţia.
Deci, variantele sunt să o facem aici, unde vrăjile sunt bruiate sau s-o lăsăm să moară?
Dacă o facem aici, cine ştie ce va rezulta.
Cred că oamenii din Fillory merită un loc în care să meargă,
chiar dacă nu se ajunge ca Fillory.
- Bine. Voi începe. - Cum rămâne cu Eliot, Margo şi Josh?
Încă nu avem veşti de la ei. Crezi că au putut să...
Haideţi să sperăm că au avut mai mult noroc decât noi.
Toboganul spre piticul ceasului este la capătul culoarului.
E nevoie de zece minute să cobori şi chiar mai mult să te întorci.
Scuze. Am fost extrem de drogat data trecută când am făcut asta.
- E timpul să vorbim de scurtătură, Margo. - Da. Nu există.
Ce vreţi să spun?
Cineva trebuie să facă asta şi sunt Margo Distrugătoarea.
- Nu ţi-am dat numele să... - Să fiu distrusă când distrug?
- Da. - Da.
Nici eu nu mă dau în vânt după asta.
Dar... acest lucru trebuie să fie făcut, aşa că...
- Vom merge cu toţii. - Da, vom merge cu toţii.
Opriţi-vă.
Dacă am învăţat un lucru de la Quentin...
unul...
este că, uneori, te sacrifici pentru cei pe care îi iubeşti.
Fac asta pentru ca voi doi să puteţi trăi,
aşa că, să nu îndrăzniţi să mă urmaţi.
În cazul în care piticul ceasului nu a fost luat, o mită.
Un sandviş cu şuncă?
Un sandviş cu şuncă. Asta este culatello, capicola, bacon,
puţin jambon iberic, trufe negre răzuite prin Microplane.
Acesta-i cel mai bun sandviş nenorocit cu şuncă care a fost făcut vreodată.
În acest fel voi şti că sunteţi în siguranţă.
Voi aştepta până treceţi prin copac, apoi o fac.
Bambi, aşteaptă!
Haide.
Penny?
Hei. Eşti... eşti...
Te-ai trezit. Cum... cum te simţi?
Decent, ţinând cont de situaţie.
- Unde-i copilul? - Lipson a luat-o, să o schimbe.
De ce nu o aud?
Aici?
- Eşti vindecată. - Cum?
Iat-o. Copilaşul Eleanor.
Nu-mi amintesc să o fi numit Eleanor.
Da, pentru că nu am făcut-o.
Oamenii pun tot timpul copiilor numele după doctorii lor.
- E un lucru care se întâmplă. - Desigur.
În regulă, Eleanor.
Cred că ea... este posibil să fi făcut în scutece.
Hei... mă ocup de asta.
Am exersat.
Sunt pregătit.
Hope...
Îmi place asta.
Nu am spus asta. M-am gândit şi...
Da, pot...
accepta şi Quentin ca al doilea nume al său.
Bine. Din nou, ce naiba?
E un efect secundar.
A trebuit să ataşăm cordonul de Penny,
iar atunci când am făcut-o, te-ai însănătoşit.
Stai. Deci, ţi-ai recăpătat... Eşti din nou medium?
Doar atunci când o ţin în braţe.
Ce mai poţi să faci cât timp o ţii în braţe?
Alo!
Alo?
E cineva aici?
Desigur că nu.
"Nu-l da înapoi, altfel va fi distrus Fillory.
Managementul."
Presupun că a fost luat.
Bine, băieţi.
Arătaţi-mi că aţi putut să plecaţi de aici.
Hei, Margo.
Dacă cumva poţi citi de pe buze,
am vrut doar să spun că eşti iubirea vieţii mele.
Ştiu.
În orice caz... suntem aici.
Bine. Suntem în mod oficial pe zero,
ceea ce înseamnă că...
Ea pare a fi extrem de însărcinată.
De fapt, căluţii de mare masculi
poartă pe cei tineri şi dau naştere.
- Margo ar fi descoperit asta. - Da.
Chiar facem asta?
Nu cred că o pot face.
O vom face împreună.
Bine.
Începem, Bambi.
Pa.
Ea nu se întoarce.
Nu ai cum să ştii asta.
Ce-i asta?
Au distrus Fillory.
Nu pare a fi cinstit!
Vino cu mine dacă vrei să trăieşti!
- Penny? - Da. Scuze! Josh a vrut să spun asta!
Părea a fi foarte important pentru el! Haide!
- Nu am mai făcut magie până acum. - Nu faci vrăji acum, Fen.
Doar... mă bucur că sunt inclusă. Simt furnicături peste tot.
Aşa se simte când faci vrăji?
- E prea târziu să o schimbăm cu Kady? - Nu fi rea.
Nu mi-am petrecut timpul prin Fillory.
Doar dacă vreţi ca noua voastră lume să arate ca Lower East Side.
- Atunci... - Aş putea încerca.
Lipson a spus că-i prea repede.
- Vor fi răni permanente. - Vreau doar să ajut.
Luna este capricioasă.
Zelda nu mai este, iar Alice are doar o mână, aşa că...
Ştiu ceva care ar putea ajuta.
Ai spart codul circumstanţelor Lunii?
- Nu. - Atunci care naiba-i planul tău?
Planul meu este că voi accepta
exact ceea ce sunt acum.
Pui aceste prostii pe Instagram mai târziu, fată. Adică...
Fiecare parte bună şi cea de rahat
şi în special cea de rahat.
Sugerez să facem cu toţii asta.
Trebuie să recunoaştem asta, pentru a ne ajusta în a face vrăji.
Circumstanţele interne...
sunt singurele pe care le putem controla.
O mână este suficientă.
Sunt pregătită.
Sunteţi pregătiţi?
Menţineţi Fillory în gândurile voastre. Bine?
E prea târziu să urinez?
Ştiţi ceva? E... e-n regulă.
E-n regulă. Scuze.
E pregătită, Fen.
- Să... - Vorbeşte cu ea.
Spune-i amintirile tale.
Bine. Bine.
Îmi amintesc de... Băncile de Argint
şi Torentul lui Chatwin
şi... Boala Venerică Plictisitoare?
Asta a fost ciudată.
Este Golful Distrus
şi...
- Nu se întâmplă nimic. - Ce naiba, Fen?
Nu poţi doar să descrii asta.
Trebuie să-i oferi amintirile tale.
Bine.
Fillory al meu...
îmi amintesc...
prima dată...
când am văzut un Pegas.
Aveam zece ani.
Numai în Fillory.
Îmi amintesc de prima dată...
când l-am văzut pe tata folosind magia
pentru a face un cuţit.
Şi nu mi-a arătat, pentru că eram fată.
Îmi amintesc că
tata m-a dat unui străin.
Şi atunci am realizat că
Fillory e de rahat uneori.
- Ce faci? - Vorbesc despre Fillory al meu.
Locul acela ar putea fi... pe dos.
Şi mă gândesc că nu vreau să fac o replică a acestuia.
Avem nevoie de un izvor nesecat, aşa că...
Corect.
Nu pot doar...
să am ce-i mai bun din Fillory?
Ce-i mai bun din noi, de pe Pământ.
Plus ce-i mai bun din acele filme drăguţe pe care le-am vizionat cu Todd.
Asta-i casa pe care o doresc.
Asta-i ceea ce merităm.
Se întâmplă. Se întâmplă!
Continuaţi! Continuaţi!
- Unde s-au dus? - Nu ştiu.
Cum se simte?
Ca şi cum aş ţine o nenorocită de pisică nebună,
iar blana îmi distruge costumul.
Nu-i de mirare că toţi acei răufăcători din Bond erau întotdeauna atât de aroganţi.
Partea bună a lucrurilor... este că te poţi plânge cât o ţii în braţe.
Ce bucurie.
Şi magia nu a dispărut.
E şi asta.
Luna-i mai irascibilă ca niciodată, desigur.
De ce ar trebui să fie ceva uşor?
Poate că ar trebui să imităm Vrăjitoarele.
Casele conspirative au început să ţină
un lunatic acolo.
Deci, putem conta pe menţinerea circumstanţelor în seara asta sau...
Totuşi, mă mişc repede.
Asta putem face. Nu-i aşa, şefa?
Vorbind despre ajustări, cum se simte cel mai nou membru al facultăţii noastre?
Mâinile lui s-au vindecat. Trebuie doar să se obişnuiască cu faptul
- că jumătate din prietenii lui au murit. - Charlton, în forma Hymanesciană.
Iată-te în locul tău fericit, dar...
nu pari a fi fericit.
Am crezut că, fiind aici şi că predau,
asta va ajuta, dar...
nu a făcut-o.
Le...
le simt lipsa.
Mă simt pierdut şi singur fără ei...
fără Margo, toţi.
Chiar şi de Fillory îmi este dor. Crezi că...
Nu are cum să fi supravieţuit Seb, nu-i aşa?
Probabil că nu.
Fillory a dispărut,
dar poate că este mai bine acum.
Poate că acum este undeva, cu cineva care îl iubeşte.
Nu eşti singur.
Eliot.
Zeilor.
Încă nu-s obişnuit cu faptul că alcoolul este puternic.
Continuă să bei. Te vei obişnui.
Deci, am o surpriză pentru tine.
Am avut multe surprize cumplite în ultimul timp, Charlton.
Am primit ajutor de la Pete...
Vrăjitorul care se ocupă cu obiecte magice?
Dumnezeule mare. De ce?
El m-a ajutat să descifrez asta.
Moşul a lăsat-o pentru tine.
Charlton.
Arăţi ca tine.
Şi mă simt ca mine.
Dacă mă atingi, dar şi la interior...
E drăguţ.
- Asta-i ciudată. - O ciudăţenie bună?
- Deci... - Am o întrebare penibilă.
Adesea mă întreb ce ai spune, iar răspunsul este, "Desigur că nu.
Nu fi prost, Charlton. Eliot nu este genul de..."
Charlton. Întreabă.
Mă întreb dacă ai putea vreodată să înclini spre o aventură romantică cu cineva ca mine.
Cu un fillorian bătrân de o mie de ani,
în corpul unei fantome perverse, ce poartă o amuletă de transformare?
Un bărbat care te cunoaşte bine,
care e disponibil emoţional şi planifică să rămână prin preajmă.
Rahat, Charlton.
Mergem undeva?
La etaj, pentru a explora acest lucru mai departe.
La naiba.
Şi care sunt eforturile de a ne găsi studenţii dispăruţi?
- Eliot le-a trimis? - Bună.
De unde ar trebui să începem?
Presupun că de sus.
Îmi pare rău că există mereu o altă misiune.
Ştiu că ai vrut doar să...
- Ne facem un cămin. - Da.
Da.
Şi acesta este o modalitate nebună de a face asta, dar este o cale.
În plus, cineva trebuie să-i găsească pe acei idioţi.
Rahatul nu este niciodată aşa cum credem că va fi.
Şi ocazional este mai bine.
Nu-i aşa, HQ?
Nu-i aşa? Da.
- HQ? - Da.
Ţine-mă de mână.
Unde crezi că sunt?
Poate că s-au blocat în Sămânţa Lumii,
pentru că avea nevoie de materie pentru a se transforma într-o lume nouă.
Poate că nu a funcţionat şi au fost vaporizaţi.
Şi cu toate acestea...
încă mai avem magie.
Undeva, există un izvor nesecat.
Da.
Uitaţi ce am găsit.
Se pare că acest loc are copaci cuţite.
Dacă Josh a putut găsi cuptoare de pizza care apar în mod natural, atunci de ce nu?
Hei, fetelor.
Am găsit o Margherita aici,
dacă îi este foame cuiva.
Acesta sigur nu-i Fillory.
Da, dar este şi cumva Fillory.
Miroase cumva la fel, nu-i aşa?
Opiul a reuşit. Asta-i un plus.
Am trecut printr-un câmp de bacon... crocant.
- E un lucru din Fillory? - Mai mult un lucru de-al meu.
Ei bine, aerul este respirabil,
mâncare din belşug,
fără prădători prin apropiere.
A sosit momentul?
Nu?
Dacă îi lăsăm să iasă, trebuie să le spunem că suntem rătăciţi în totalitate.
Nu avem idee unde suntem şi nu sunt iepuri prin preajmă,
pentru a trimite un mesaj prietenilor noştri.
Vor simţi dorul de casă, vor fi speriaţi,
irascibili şi flămânzi.
Va trebui să construim infrastructura de la zero.
Deci...
Cine vrea să facă onorurile?
Ai purtat întreaga lume în vaginul tău.
Ai câştigat dreptul acesta.
Mulţumesc pentru că spui asta.
Dar noul Fillory are nevoie de un lider.
Şi...
ca mamă prin naştere la propriu...
simt că am dreptul să spun că...
prin prezenta te ung
Mare Rege Margo, Creatoarea.
Fie. Pregăteşte o masă.
Ştiţi că vieţile noastre sunt pe cale să devină şi mai ciudate
în unele moduri nebuneşti pe care nu le putem prezice?
- Da. - Da.
- Adică, da. - Da.
Găsesc asta ca fiind cumva...
- reconfortant într-un mod pervers. - Şi eu.
Aşa ştiu că-i povestea noastră.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Magicians-Sezonul 05, ep 13 "Fillory and Further"
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Sfârşitul serialului.