A fost odată un rege august
care trăia cu nobilul lui frate
într-un regat colorat, unde erau sărbătorite muzica şi arta.
Regele nu plănuia să aibă un copil.
Dar trăia într-un tărâm fermecat, unde totul era cu putinţă.
Cu anii, a fost binecuvântat cu o fetiţă minunată.
Îşi dorea pentru ea doar pace şi fericire.
Însă regele era urmărit de demoni.
O bestie neîndurătoare voia să-i ia regatul.
Cu ajutorul unei haite de creaturi neîmblânzite,
a alungat de pe acel tărâm toate celelalte fiinţe magice.
O vrăjitoare ticăloasă
fermeca nişte pietre care, sub luna plină, îi slăbeau regelui puterile.
Văzând umbra aruncată de duşmani asupra casei lui,
regele a fost silit să-şi trimită de-acasă preaiubita prinţesă.
Pe cei rămaşi i-a convins că fetiţa e pierdută pentru vecie.
În durerea lui, regele a întors spatele lumii.
Castelul şi-a închis porţile, iar regatul s-a prăbuşit.
Se spune că singura lumină rămasă în castel
proiectează umbra cândva puternicului rege
în camera pe care o ocupase copila.
Dar când bestiile neîndurătoare au ajuns stăpâne peste regat,
nu şi-au dat seama că regele şi fratele lui
n-o să-şi găsească pacea înainte de a-şi înfrânge duşmanii.
Căci ei credeau că într-o zi
o să-şi refacă regatul şi-o să aducă prinţesa acasă.
Unde să poată trăi fericită pe vecie.
Coloane turnate în fier.
Ia te uită!
Forjă veche, cu furnal de cărbune.
Elementele moderne se asortează foarte bine.
Fundaţia mea sprijină
societatea de conservare istorică a oraşului.
Avem interesul să protejăm clădirea asta.
E o cocină.
Familia Guerrera ar face un bine oraşului.
Din păcate, Legea Conservării din 1966
nu permite demolarea uneia dintre primele topitorii din oraş,
nici măcar pentru un scop nobil şi distins cum este construirea unui cazinou.
Aşa că vă mulţumesc, dlor. Salutările mele Francescăi.
Presupun că asta e perioada ta albă.
Îmi lipseşte din paletă o culoare de bază. A sângelui duşmanilor mei.
Îţi recomand un roşu veneţian ruginiu.
Au trecut luni de zile.
Am fost de acord cu planul tău, să nu facem nimic, să ne dăm răniţi.
Acum copilul meu e la adăpost şi e din nou lună plină.
Încă o noapte de slăbiciune. Inelele de raze de Lună îmi iau puterea.
Inerţia asta mă distruge.
Trebuie să fac ceva. Trebuie... Trebuie să vărs sânge.
Atunci o să fii încântat să afli că am descoperit unde e
ultimul dintre cele 12 inele forjate cu sângele tău.
- Atunci e vremea... - Nu chiar.
Îmi fac griji pentru Hayley.
- Arată destul de bine. - Nu arată mai bine ca tine, frate.
Dacă nu v-aţi mai purta ca nişte cunoştinţe întâmplătoare...
Se bucură de sprijinul tău.
Din păcate, la fel ca tatăl copilului, preferă să lupte singură cu demonii ei.
Unde te grăbeşti?
Înapoi în campus. Mă întâlnesc cu noul coordonator.
Cel pe care ar fi trebuit să-l omor.
Tipul a făcut triatlon.
- Dar nu poate urca un etaj. - Ne vedem mai târziu?
Marcel, ştii care e înţelegerea.
Fără legături. Fără planuri.
Da, ştiu.
Cred că sunt nostalgic.
N-ai pierdut nimic.
Nemernica de Francesca a instalat vârcolaci la fiecare colţ.
Oamenilor care ştiu nu le pasă, atât timp cât curg banii din turism.
Recunosc, nu m-am gândit că o să apuc ziua
în care vampirii o să fie alungaţi din Cartier.
Eu nu m-am gândit că o să mă culc cu unul. Viaţa e plină de surprize.
Ce face Klaus?
Nimeni nu ştie.
Nici chiar tu?
Nici chiar eu.
N-are nicio logică.
Vârcolacii au intrat peste el în casă, i-au luat oraşul, i-au ucis copilul.
De ce nu reacţionează?
- Jeleşte. - Nu.
Dacă cineva poate jeli şi ucide în acelaşi timp, el e acela.
Se întâmplă ceva. Aş vrea să ştiu ce.
Am văzut-o pe Davina.
E bine. S-a întors la liceu.
Le-a trimis la naiba pe suratele vrăjitoare.
Foarte bine.
E o fată bună.
Poate e mai bine.
Să mergem mai departe, nu să ne agăţăm de ce nu putem schimba.
Da.
Poate.
Uite, Davina!
Trebuie să-mi explici şi mie
de ce eşti aşa pasionată de muzica islandeză veche.
- E pentru altcineva. - Sper să fie aşa.
- Bună, drăguţo! - Nu-mi mai spune aşa!
Am auzit că ţi-ai abandonat suratele. Foarte rău!
Cealaltă fată cu ofranda, Cassie, ne-a ajutat mult pe noi, vârcolacii.
Îţi face inele de raze de Lună, Oliver.
Nu mi se pare că ăsta e ajutor. E mai degrabă o alianţă.
Spune-i cum vrei, dacă nu mai trebuie să ne transformăm când e lună plină,
pentru mine e în regulă.
În locul tău, aş dispărea.
Lucrurile o s-o ia razna pe-aici.
Oameni buni, magazinul se închide!
Ieşiţi imediat!
Hei! Ce faci?
Eşti Joe Dalton, nu?
Am făcut nişte cercetări despre magazin.
E punct de referinţă în Cartier de 90 de ani.
Înaintea ta l-a condus tăticul, iar mai înainte, tăticul lui?
- Aşa e. - Joe, chestia e
că nu prea există poze cu cei din familia ta.
- Doar cu tine. - Oliver, nu!
Stop! Încetaţi!
Joe, fugi!
Avem o înţelegere, Cassie.
Vrăjitoarele nu ne stau în cale când omorâm vampiri ajunşi în Cartier.
Davina nu mai este de-ale noastre. Nu trebuie să respecte regula.
Atunci fă-o să o respecte.
Scoate-i pe toţi de-aici. Dau târcoale întruna.
- Îşi fac treaba. - Treaba lor e să mă apere de Klaus,
care, apropo, n-a mai ieşit din casă de luni întregi.
De atâta aşteptare îmi pierd minţile.
Toţi cei care nu sunt plătiţi să mă apere să plece. Afară!
Se descarcă, sărmana.
A cedat presiunii.
Presupun că Elijah şi Niklaus chiar asta au urmărit.
Orice-ai spune, sunt nişte strategi uimitori.
Trăsătură moştenită de la tine, dragă mamă!
Presupun că da, Finn.
Francesca Guerrera o să se distrugă singură.
Să vedem cât de buni sunt fraţii tăi când se pun cu mine.
Nu vă mai săturaţi de asta, nu-i aşa? Cum nu se satură câinii de oase.
Spuneţi-i Francescăi că vreau să duc o viaţă normală.
Vedeţi dacă-i puteţi băga asta în căpăţâna ei groasă.
Pierdere de vreme... Ţine!
Ca de obicei, cu mai mult zahăr, nu?
Hei!
Klaus?
Klaus.
Klaus, ştiu că eşti pe-aici. Trebuie să stăm de vorbă.
Nu vrea să te vadă.
Elijah!
De unde naiba ai apărut?
Pardon? Nu eşti tu intrusa?
N-are chef de vorbă.
Şi nu-i pasă nici că ai riscat venind aici.
Sunt deja în pericol. Familia Guerrera mă urmăreşte de parc-ar fi poliţia.
Oraşul e condus de gangsteri. Voi nu faceţi nimic.
Marcel i-a alungat fără voi acum 100 de ani.
Nu credeţi că v-ar putea da o mână de ajutor?
Îţi mulţumesc că ai venit, Camille.
Ştiu că familia ta e în doliu,
dar mai ştiu că nu crezi că Marcel a omorât fetiţa.
Dacă vrei să scapi de familia Guerrera,
ai dincolo de râu o armă care abia aşteaptă să tragă. Foloseşte-o!
Îmi place atitudinea ei.
Şi mie.
Haide, ţi-am adus vreo 20 de grupuri!
Trebuie să fie un păzitor printre ei.
Asta eu hotărăsc.
Ştiu că vă întrebaţi cum aţi ajuns aici.
Nu vă faceţi griji.
Aş vrea să vă gândiţi la viaţa voastră.
Să nu vă fie frică.
Mai ţineţi minte când eraţi mici şi credeaţi că totul e cu putinţă?
Pe urmă aţi crescut şi lucrurile n-au mers conform planului.
Dar tot a mai rămas în voi o părticică visătoare.
Poate vă doreaţi putere.
Poate doreaţi să participaţi la ceva.
La ceva mai mare decât voi.
Poate v-aţi dorit să luptaţi.
Să aveţi ceva pentru care să luptaţi.
Poate că unii dintre voi şi-au dorit să trăiască de-a pururi.
Ei bine, o să puteţi,
fiindcă asta face un vampir.
Nu vă fie teamă. De ce v-ar fi?
Când puteţi face asta...
Ştiu. E tare, nu?
O să uitaţi toate astea după ce plecaţi de-aici.
Dar undeva, în adânc, o să ştiţi că oferta mea rămâne valabilă.
Să fiţi ca mine!
Şi atunci o să găsiţi drumul înapoi.
Pentru că vreţi. Pentru că aveţi nevoie de asta!
- Pariez pe rockeriţă. - N-aş face-o.
Ar fi un noroc să ne alegem cu unul.
De unde ştii? Toţi par duri. Ce cauţi?
Nu caut duri, Josh. Caut luptători.
Şi care-i diferenţa?
Un luptător se bate pentru ceva în care crede.
Un luptător se bate pentru familia lui.
Ce crezi că faci?
Bine ai revenit. E a treia oară săptămâna asta?
N-am nevoie de un îngrijitor. Hibrizii sunt invincibili, nu?
Ce faci, Elijah?
Aşa cum am spus, iluzia creată trebuie să fie impecabilă.
Au trecut lunile. E timpul.
Ce urmează pe listă?
Eu şi Klaus ridicăm capul şi spunem că suntem gata să încercăm iar?
Înţeleg că e greu.
Greu este să ştii că Francesca Guerrera e încă vie
după ce a complotat cu vrăjitoarele să-mi omoare copilul.
O să te răzbuni. Îţi promit!
Până atunci, asta e camera mea.
Şi o să-ţi spun eu când e cazul să faci curat.
Nu ştiu de ce te tot străduieşti. Ştii că nu-mi poţi face nimic.
Dar cât îmi doresc asta...
Eu sunt Mikael. Vampirul care vânează vampiri.
Ştii că sângele uman, subţire, nu prea mă ajută.
Hrăneşte-te!
Stai!
Aş vrea să-ţi pot lua asta. Să rup ce mă leagă de tine.
Şi să fac treaba pentru care m-ai înviat,
să-l omor pe bastardul care spune că e fiul meu.
Nu poţi scoate brăţara şi nu-l poţi omorî pe Klaus.
Nu înainte să descopăr cum pot să-mi scap de moarte şi prietenii.
Am studiat cartea de vrăji a mamei lor. Sunt pe-aproape.
După ce-mi dezleg prietenii de stirpea lui Klaus,
o să te dezleg, să fii monstrul care abia aştepţi să fii.
Ce melodios sună, micuţa mea vrăjitoare!
Vârcolacii ştiu câţi.
În 1925 în clanul Guerrera erau vreo 100.
I-am hărţuit şi am terminat cu ei după o luptă de patru zile.
Dar acum nu mai e vorba doar de ei.
Au vârcolaci veniţi din alte părţi.
Nu trebuie să-i lovim pe toţi.
Doar pe cei 12 cu inel care mă scot la fiecare lună plină.
Vrei să găseşti 12 inele.
Taie mâinile tuturor vârcolacilor, până găseşti ce cauţi.
Tu m-ai învăţat asta. Tu şi Elijah aşteptaţi. De ce?
Pentru că se poate ca ei să aibă ceva
foarte periculos pentru noi.
Au ţăruşul care te poate ucide.
A dispărut în noaptea în care mi-am pierdut fetiţa.
Aşa că e în lume. Gândul ăsta mă nelinişteşte foarte tare,
mai ales într-o noapte ca asta.
De ce-mi spui asta?
Depinde.
- Îl ai? - Bineînţeles că nu.
O astfel de armă nu-mi e de niciun folos. Dacă mori tu, mor şi eu.
Cu tot cu vampirii care se trag din noi.
Atunci poate vrei să mă ajuţi să-l găsesc.
În noaptea asta, când luna atinge zenitul, îi atacăm pe vârcolaci.
Nu se aşteaptă la asta cât sunt slab.
Sunt veşti bune sau proaste?
Klaus, Joe. Joe, Klaus.
Dacă e vorba de familia Guerrera,
în 1925 nimeni n-a luptat mai bine decât Joe.
A luptat atât de bine, încât s-a retras în comerţ.
De atunci are grijă să fie cuminte, trăind chiar sub nasul lor.
Vestea bună e că dimineaţă a venit comanda ta.
Vestea proastă e că am fost descoperit.
Prietena ta Davina m-a salvat, dar totul a ieşit la iveală.
Aşa că toarnă-mi ceva de băut şi pune o melodie. Pentru mine e ultima.
Joe, lasă dramatismul. Pleacă de-aici până se liniştesc lucrurile.
Nici vorbă. Nu fug de clanul Guerrera.
Nu pleca, nu trebuie. O să te descopere într-o zi.
Să vină să mă vâneze, am trăit mult şi bine.
Ce-ai zice să lupţi din nou, Joe?
La ce te gândeşti?
M-am gândit la toată treaba asta într-un mod nepotrivit.
Clanul Guerrera adoră vânătoarea. Sunt primitivi.
Ţi-am spus de ce nu am făcut nimic în ultimele luni.
Spune-mi, te rog, care e motivul lor?
Nu au ţăruşul.
Atunci cine îl are?
În noaptea asta nu contează.
Fiindcă mergem la vânătoare de vârcolaci.
Clanul Guerrera a ajuns aşa cum am vrut. Aşteaptă şi sunt îngrijoraţi.
Ştim că nu se pot apăra în faţa familiei originare.
- Nu ştim asta. - Sunt dispus să pariez.
E prea riscant. Ţăruşul nu a dispărut, e în mâinile cuiva.
Câte un duşman, pe rând. Până la urmă, îi terminăm pe toţi.
În noaptea asta plantăm seminţele. Şi pentru asta avem nevoie de ajutor.
Încep să cred că-ţi doreşti să mori.
Nu vreau decât să-mi iau lucrurile şi s-o şterg din oraş.
Şi de ce te-am lăsa să faci asta?
Fiindcă am o informaţie utilă pentru Francesca Guerrera.
Luăm cele 12 inele originale.
Patru sunt purtate de fraţii Guerrera.
Unul e la Oliver, unul e la Francesca.
Trei sunt la paznicii de pe lângă casă, iar restul la slugi.
Fiecare inel are montură diferită.
Stângace, ca cei care le poartă.
Klaus crede că ai ţăruşul de stejar alb.
- Dar nu-l avem. - Asta nu contează.
Pentru că dacă-şi închipuie asta, înseamnă că nu ştiu unde e.
Fă o vrajă. Găseşte-l! Imediat!
Dacă-şi închipuie că pot găsi ţăruşul, o să vină după mine când sunt slab.
Fiecare inel găsit o să-mi dea putere, dar tot o să fiu în dezavantaj.
Aşadar, orice speranţă de reuşită depinde de munca în echipă.
Voi doi nu mai trebuie să staţi în colţuri opuse.
E lupta noastră.
Hayley, eşti gata de bătălie?
Promite-mi doar că Francesca nu scapă cu viaţă.
Îţi trimit capul ei pe o tavă de argint,
micul meu vârcolac.
Mă ocup eu de ultima parte a problemei.
Nu merge. Nu-l pot găsi. Probabil că e mascat.
Mi-ar plăcea să ştiu de cine.
Mă tem că de data asta trebuie să ne spui toată povestea.
Nu doar atât cât să rămâi în viaţă.
- Francesca, ţi-am spus... - Iar eu îţi spun
să-mi spui ceva ce nu ştiu, altfel mori chiar în clipa asta.
Vorbeşte sau ieşi!
Cine are ţăruşul de stejar alb?
Se spune că a ajuns în mâinile preotului.
Nu ajunge că nu pot ieşi, trebuie să faci şi asta?
Ştii cum ne poţi opri.
Unde e ţăruşul?
Bine. Cum vrei.
Ce-mi pasă? Asta nu e lupta mea.
Uite! Acolo o să găseşti ce cauţi.
Îţi mai trebuie doar cheia unchiului meu.
Şi unde e?
Ascunsă la vedere, deşteptule!
În următoarele câteva ore, Klaus are cele mai mici puteri.
Odată ce găsiţi ţăruşul, fiţi gata să-l folosiţi.
Du-te cu un grup în incintă şi puneţi mâna pe el cât încă e slab.
Dar Elijah şi Hayley? O să fie cu el.
Elijah poate fi slăbit de muşcături. Cât despre Hayley...
Cine-i smulge inima primeşte un bonus.
- Şi tu unde o să fii? - Aici, în siguranţă.
Sunt vampiri, nu pot intra în casă nepoftiţi.
- Noi ne riscăm viaţa şi tu te ascunzi? - Eu sunt şefa!
Sarcina ta e să te asiguri că bătălia nu ajunge la mine.
Începeţi cu colţurile. Porniţi dinspre margini spre mijloc.
Ia uite ce avem aici!
Şeful vostru a vrut să cumpere locul,
dar fac de luni întregi provizii de omag.
Aveam nevoie de un depozit.
Înapoi!
Am nevoie de asta.
Bună seara!
V-am spus că am avut o perioadă proastă?
Crezi că eşti tare fiindcă ai inelul? Nu însemni nimic.
Am fost puternici. Am avut un clan pe care l-ai distrus.
Dacă te mai văd o dată cu unul ca ăsta, te omor cu mâna mea.
E în regulă. Nu poate intra.
Oare?
Nu ţine. Nu poţi câştiga!
Voi, bandiţii, sunteţi aşa de mândri.
Ştii că Al Capone se credea invincibil?
Şi până la urmă a fost condamnat, a sfârşit în mizeria de la Alcatraz.
Şi pentru ce?
Ştie cineva?
Pentru nişte taxe neplătite.
Se zice că diavolul se ascunde în detalii.
Măi să fie, ai o casă foarte frumoasă.
Am fost încântat că edilii mi-au ascultat sugestia
de a considera clădirea asta proprietate de patrimoniu.
Presupun că asta înseamnă
că asta e o casă de interes public, aşa că oricine poate intra...
fără invitaţie.
Încă nu sunt în puteri.
Ce inele au mai rămas?
Unul.
Fraţii au luptat vitejeşte până când a fugit doamna Guerrera.
Ai lăsat-o să scape?
Nu chiar.
Marcel, l-au prins pe Joe!
Joe ştia în ce se bagă.
Şi cum rămâne? "Vino în echipa noastră, recompensa e moartea"?
Uite ce trebuie să înţelegi.
Vampirii ca Joe ştiu ce înseamnă o bătălie
şi ce înseamnă să stai pe margine. Joe a rămas retras multă vreme.
Dar când lupta a ajuns la el, s-a prins în ea.
Decât să trăiască în genunchi, a preferat să moară în picioare. Ca un luptător.
- Dar pentru ce luptăm? - Eu? Pentru casa mea.
Pentru demnitatea vampirilor care au fost goniţi de-acolo.
Întrebarea e...
Tu pentru ce lupţi?
Asta e problema. Habar n-am. Vârcolacii au pus stăpânire pe Cartier.
Îi batem azi, mâine suntem atacaţi. E o nebunie!
Pentru nişte prăpădite de proprietăţi?
M-am născut aici, în vremuri mult mai oribile ca astea.
Chiar şi atunci merita să lupţi pentru oraşul ăsta.
Sângele meu pompează prin vintrele oraşului ăstuia,
lângă sângele prietenilor mei apropiaţi.
Eu şi Klaus am luptat umăr la umăr cu familia Guerrera,
dar o să afli curând că vrea să devină regele vârcolacilor.
Şi sângele lui e acolo, în adânc.
Auzi?
Ăsta e primul, ultimul şi singurul album al prietenului meu, Thierry Vanchure.
Nu putea fi făcut decât aici.
Nu ne luptăm pentru proprietăţi, ci pentru sufletul oraşului.
E cineva?
Bună.
Îmi cer scuze.
E ciudat.
Am nimerit aici...
Hei, te rog!
Am omorât-o.
Francesca m-a privit în ochi
şi m-a implorat s-o cruţ în timp ce o sfâşiam.
Dar nu mă simt mai bine.
Nu sunt împăcată. Nu simt nimic.
E normal, treci prin nişte...
Elijah, la mine nu e nimic normal.
Hibrizii au sentimente mai intense.
E nevoie de timp pentru a le controla.
Nu vreau să trăiesc aşa, Elijah.
Nu-mi place deloc!
Când trăiam cu vârcolacii Semilunii, în mlaştini,
am înţeles puritatea şi nobleţea vieţii de vârcolac.
Am omorât opt vârcolaci în noaptea asta înainte de Francesca.
Opt dintre ai mei.
Ce e nobil în asta? N-am fost mai bună decât...
Decât un vampir.
Totul s-a schimbat.
Şi nu doar pentru mine.
Am văzut cum te uitai la mine înainte.
Şi văd cum mă priveşti acum.
Am fost mamă, iar acum sunt monstru.
Lucrurile s-au schimbat.
Nu poţi spune că nu-i aşa.
Hayley.
ÎNCHIS
Ce porcărie!
Azi e închis.
Şi e mai rău pentru tine, desigur.
Tipul avea toată muzica islandeză veche.
Nu erau pentru mine.
Eu sunt Kaleb.
- Davina. - Ce nume frumos!
La muzică ai gusturi îngrozitoare. E clar că ai nevoie de mine.
Nu merge cu ciocanul?
Au fost forjate de un vrăjitor, frate.
Aşa că numai apa şi focul le pot distruge.
M-am gândit că o să-ţi facă plăcere.
Aşa mă gândeam şi eu.
A fost greşeala mea.
Pe deplin.
Dacă aş fi acceptat că Hayley e gravidă, în loc să...
să fac pe regele.
Ar fi trebuit să te ascult.
În schimb, lăcomia şi invidia mi-au răpit fiica.
Actele mele
au dus la rătăcirea unei arme care ne poate ucide pe amândoi.
O mie de ani am supravieţuit încercărilor tale de a mă distruge, frate.
Presupun că pot supravieţui şi acum.
Cauţi izbăvirea mea...
Ca un om care rostogoleşte o piatră în sus pe un munte nesfârşit.
Nu există munte nesfârşit, frate.
Există versanţi mai abrupţi decât alţii.
Mi-aş dori foarte tare să fiu cel care o consolează acum pe Hayley,
dar cred că numai tu îi poţi înţelege suferinţa.
Am pierdut copilul.
Ce-aş putea să-i spun ca să-i fie mai uşor?
Orice ar trebui să audă.
Crezi că situaţia din Cartier o să fie mai bună?
Nu.
Dar mi-a plăcut să lupt alături de Klaus.
Îmi pare rău de Joe.
A fost un tip curajos.
Şi tu.
Nu contează.
Asta trebuie să înceteze, Marcel. Noi...
Cu cât sunt mai aproape de tine, cu atât sunt mai implicată în tot...
Trebuie să obţin acreditarea.
Trebuie să ajut oamenii, să rezolv problemele lor omeneşti.
Nu pot face asta dacă mă las tot timpul trasă înapoi.
Îmi pare rău, trebuie să se termine.
O să fie mai bine.
Când?
Acum sunt nemuritoare.
Nu pot suporta ziua de azi, cum o să suport eternitatea?
De-a lungul anilor am avut şi eu prieteni, duşmani,
iubite, pierderi şi victorii.
Cu timpul, au început să se unească.
Dar o să vezi
că momentele importante
sunt emoţionante.
Restul dispare.
Durerea ta o să dispară.
Doar când o să-mi ţin din nou copilul în braţe.
O să-l ţii.
Dar pentru asta trebuie să luăm înapoi controlul asupra oraşului.
Am lucrat separat ca să unim vârcolacii.
Putem lucra împreună s-o facem iar. Nu trebuie să fie duşmanii noştri.
Klaus, după ce i-am atacat, n-o să mai vrea să fie prietenii noştri.
Ai purtat un război drept cu cei care voiau răul copilului tău.
Nu doar că o să te respecte, o să-ţi şi răspundă.
De ce-ar face asta acum?
Pentru că eşti regina lor.
Cum rămâne cu ceilalţi duşmani?
Vrăjitorii nu termină cu intrigile nici după moarte.
Le-am înfrânt pe mama şi vrăjitoarele ei fiindcă am rămas uniţi.
Aşa trebuie să înfruntăm toţi duşmanii.
Ca o familie.
- Dl Griffith? - Bună.
Cami. Nu ştiu cum să vă mulţumesc pentru sponsorizarea rezidenţiatului.
Te rog, spune-mi Vincent.
A muşcat-o?
Cu totul. Oamenii sunt slabi. Corpul lor e aşa de ciudat.
Am uitat cum e să fii atât de vulnerabil.
Cel puţin tu nu eşti prizonier în corpul unui adolescent.
Ei bine, mamă, îmi iubesc corpul.
Sunt sigur că şi Davina Claire.
Nu te prosti. Avem treabă.
Fraţii tăi mi-au făcut o favoare omorând-o pe Francesca.
Acum eu o să controlez vrăjitorii şi vârcolacii.
Cu vampirii în exil, ne putem reface viaţa în noua casă.
Finn, Kol...
La treabă!
Trebuie să plănuim reunirea familiei.
Subtitrare: Retail