La început, eram atât de naivi...
SUDUL FRANŢEI, 1002 dHr.
Mama noastră ne-a prefăcut în bestii care se hrăneau cu sânge.
Nemurirea încă nu o înţelegeam complet.
Constrângerea, un truc pe care trebuia să-l învăţăm.
Cunoşteam doar frica de a fi vânaţi.
Asta şi o foame cumplită.
Aşa că am fugit.
În familie.
Şi când am avut nevoie,
tot în familie,
ne hrăneam.
Kol, ai terminat?
Ce bătaie de cap, Elijah! Chiar e necesar să facem asta?
Frate, drumul ăsta e foarte circulat. Dacă găseşte cineva cadavrele,
Mikael va afla că suntem aici.
Am tot fugit, din toamnă până în iarnă, prin lapoviţă şi zăpadă.
Suntem blestemaţi să fugim mereu de tata?
- Din păcate, da. - Finn, te rog!
Niklaus!
Măcar ştim încotro fugim acum?
Să facem ceea ce ne-am gândit deja să facem! Să ne despărţim.
Am depus un jurământ.
Jurămintele tale mă bântuie mai rău decât tata.
Cel puţin aşa nu ne va vâna pe toţi. Hai să ne asumăm riscul.
- Poate Kol are dreptate. - Mulţumesc, Finn.
Mereu am zis: cel mai în vârstă e cel mai inteligent.
Taci!
Nu îmi place să fiu de-acord cu tine, dar vreau să dorm într-un pat.
Să am unde să mă spăl, unde să mănânc. Dacă ne despărţim...
Nu, frate!
Niklaus are dreptate, am jurat.
Familia mai presus de tot.
Mereu. Pentru totdeauna.
Mereu şi pentru totdeauna, într-adevăr.
Draga mea Rebekah,
Sper că eşti bine.
Îţi scriu ca să te aduc la zi cu întâmplările şi ca să-ţi cer un sfat.
Fraţii noştri tot nu s-au împăcat.
Klaus nu-şi va cere scuze niciodată, nici pentru sângele vărsat,
nici pentru suferinţa pe care o îndură Hayley.
Iar Elijah nu-l poate ierta.
În ciuda eforturilor mele, familia noastră este dezbinată.
Ceea ce nu înseamnă că nu am şi veşti bune.
Niklaus s-a ţinut de cuvânt. Marcel deţine controlul Cartierului.
Acolo, el a pus bazele unei săli de lupte, în vechea biserică St. Anne,
unde testează curajul celor care vor să se alăture comunităţii sale de vampiri.
Elijah a început să i se alăture la antrenamente.
Cred că-l ajută să-şi elimine furia.
Şi din asta are destulă.
Hope continuă să crească, dar se vede că-i duce dorul mamei sale.
Deşi Niklaus rămâne în continuare un tată iubitor,
n-a reuşit să găsească un leac pentru blestemul lui Hayley.
În ciuda eforturilor mele,
tot nu ştiu cum să dezleg vraja aruncată asupra ei şi a lupilor Semilunii.
Iar Hayley suferă în continuare,
pentru că nu-şi poate vedea copilul decât o dată pe lună, când e luna plină.
Şi nu ne permitem să cerem ajutor din exterior.
- Ascultă-mă, te rog! - Nu!
Vrăjitoarele nu-i ajută pe vampiri.
Nici măcar cu inele de zi. Astea-s regulile.
Un gest de bună-credinţă ar menţine pacea.
Sabatul Districtului Nouă crede că empatizez cu vampirii.
Nu îi voi da dreptate.
Eşti pe cont propriu.
Furia Davinei faţă de familia noastră a crescut încontinuu.
Şi ca regentă a tuturor sabaturilor, deja nu mai poate fi influenţată.
Între timp, Niklaus se vede cu Camille, pentru ce numeşte el mici şuete.
Pretinde că doreşte să devină mai bun.
De fapt, pare să nu resimtă nicio remuşcare.
Ceea ce-l îndepărtează tot mai tare pe Elijah.
Mă întreb dacă mi-ai putea da vreun sfat
referitor la cum aş putea să-i împac.
Până atunci, rămân sora ta iubitoare, Freya.
Camille! Mulţumesc că ai venit.
De ce mi-ai cerut să ne vedem aici?
Speram să mai discutăm prieteneşte
şi m-am gândit că ai aprecia schimbarea locului.
Aşa că îţi ofer acest tur privat al expoziţiei mele.
Astea sunt ale tale?
Mi-am petrecut o bună parte din mileniu încercând să nu-i atrag atenţia tatei.
El e mort, iar cei care mi s-au împotrivit au fost învinşi.
Nu văd de ce roadele muncii mele ar trebui să rămână neapreciate.
N-am venit aici ca să-ţi apreciez operele de artă.
Dacă vom vorbi despre cum ai progresat în încercarea de a deveni empatic, bine.
Dacă nu, voi pleca.
Te-am jignit cu ceva?
Am fost de acord să ne întâlnim pe plan profesional,
dar am stabilit cu claritate care sunt limitele dintre noi
şi acestea nu includ expoziţii private de artă.
Ei bine, poate ai prefera să mă însoţeşti la inaugurarea de mâine?
Sună-mă dacă vrei să vorbim.
Stai puţin!
Eşti îngrijorat că nu va veni nimeni.
Rebekah a plecat, Marcel e furios, Elijah nu vrea să te vadă. Vei fi singur.
Ţi-e teamă.
Fiindcă cei la care ţii sunt supăraţi pe tine.
Poate trebuie să analizezi asta.
Trebuie să plec.
Trebuie să înţelegi că eu şi poliţia din New Orleans avem o relaţie
încă de pe vremea evenimentelor cu fosta soţie.
Sunt specialistul lor când vine vorba de orice pare ocult.
Şi din când în când, mai descoperă consecinţe ale magiei negre
şi atunci mă cheamă.
POLIŢIA DIN NEW ORLEANS
Ea e prietena ta, psihiatra?
Fantastic. Will Kinney. Detectiv. Omucideri.
Cami O'Connell. Barmaniţă. Psihiatră cu jumătate de normă. De ce mă aflu aici?
Vince, arată-i cadavrul.
Să văd dacă poate să facă ceea ce spui că poate.
Poliţiştii vor un profil psihologic şi judecând după ce-am găsit...
Cred că asta ţine de competenţa ta.
Creşte văzând cu ochii.
Mulţumesc pentru sprijin.
Mâine e lună plină.
Te ajut s-o duci pe Hope lui Hayley, dacă vrei.
Nu va fi necesar. Meriţi o noapte liberă.
M-aş oferi să merg chiar eu cu tine,
dar mă tem că fragilul meu ego nu va putea îndura litania de insulte
pe care sigur mi-a pregătit-o Hayley.
Mă îndoiesc că prezenţa ta e dorită în vreun loc.
Propriul meu frate, mă tratează dispreţuitor.
Ce crezi, Freya?
Încă-i supărat pe mine fiindcă Hayley a fost blestemată?
Să-i reamintesc că şiretlicul meu a ţinut-o în viaţă?
Desigur, iartă-mă. Deci tu ai numi asta un act de eroism,
deşi te scalzi în durerea ei.
Poate aş fi mai înţelegător dacă Hayley şi-ar cere scuze.
La urma urmei, ea a încercat să fugă cu fiica mea.
Dacă trebuie neapărat să vă certaţi, n-aţi putea să o faceţi în altă parte?
Bună treabă.
În ritmul ăsta, vei pune toată familia pe fugă.
- Cine-i gata pentru felul doi? - Mâncăi jegoşi ce sunteţi!
Şi tu eşti în continuare un nătâng.
Ce haine frumoase!
Ce păcat că se vor irosi.
- Rebekah, am discutat despre asta... - Nu, tu ai discutat.
Noi n-am avut niciun cuvânt de spus.
Grupul acesta călătorea undeva, căruţa lor e plină de mătăsuri şi podoabe.
Ei erau cinci. Noi suntem tot cinci,
Oriunde s-ar fi dus, de ce n-am merge noi acolo în locul lor?
Dându-ne drept nobili dintr-un loc neştiut,
ale căror obiceiuri nu le înţelegem deloc. Ridicol.
Ai văzut castelul din vale. Era o ceremonie.
Acolo mergea grupul ăsta...
Uită-te la ei, nu-s cu nimic mai buni ca noi.
Am putea trăi în locul lor, cel puţin pentru o vreme.
Gândeşte-te la asta, ne-am putea ascunde la vedere.
- Am putea trăi vieţi simple... - Linişte!
Ei, uite unul frumuşel!
- Mie mi se pare că arată a desert. - Aşteptaţi!
Vă pot ajuta.
Eu sunt servitorul personal al contelui de Martel.
Stăpânul moşiei de care vorbeaţi.
M-a trimis să-i escortez musafirii până acasă, pentru o şedere îndelungată.
Le cunosc obiceiurile, dar şi pe cele ale contelui.
Dacă vreţi să vă daţi drept familia pe care aţi măcelărit-o,
veţi avea nevoie de mine ca să vă iasă viclenia.
- Îl putem păstra, vă rog? - Nu!
Care-i cea mai importantă regulă?
- Nu cruţa niciodată un om care... - A văzut ce suntem.
Mulţumesc frumos. Această metodă ne-a ajutat foarte mult.
Are dreptate.
- Ne-ar putea fi de folos. - O ceartă în familie aşa cum trebuie.
Poate ar trebui să votăm.
Cine vrea să îl lăsăm să trăiască?
Cine vrea să-l omorâm?
Ei bine, Nik.
Ce va fi?
E destul de simplu, să ştii.
Acest apartament prezintă toate articolele de lux posibile,
şi chiar dacă preţul poate părea descurajator,
vă asigur, priveliştea oraşului New Orleans va fi fără egal.
Chiar îmi place.
Cât despre preţ...
Ei bine, nimic valoros nu poate fi obţinut fără sacrificii.
Nu eşti de acord?
- Domnule Castle... - Te rog, spune-mi Lucien.
N-am făcut psihologie judiciară, dar oricine a făcut asta nu s-a grăbit.
A sângerat. Mult.
Ceea ce înseamnă că era viu.
Dar parcă ar fi stat nemişcat.
Funiile sunt doar de faţadă.
N-a fost legat. N-are urme la încheieturi, nu sunt semne că s-a zbătut, că a zgâriat.
A fost constrâns, Camille.
Poate bogătaşul a iritat vampirul care nu trebuia.
Voi ce-aţi descoperit? Spuneţi-mi că aţi găsit ceva.
Pare să fi fost ceva metodic. Precis.
Rănile ar putea avea reprezenta ceva pentru ucigaş.
Nu un ritual propriu-zis, dar intenţia a existat.
Iar ceea ce facem intenţionat...
Tindem să repetăm.
Mulţumesc că ai venit!
M-am consultat toată noaptea cu strămoşii noştri.
Ei ne spun să rămânem puternici şi să ne apărăm casele.
Dar momentan, niciun sabat nu se va extinde în Gentilly.
- Ce? - Decizia
a fost luată pentru a evita o luptă teritorială cu vampirii.
Şi e decizia finală.
Scuză-mă, Kara? Nu ţi-am dat voie să pleci. Nu-mi întoarce spatele!
- Urâtă treabă. - Mda.
Tipul a fost spulberat.
N-avea urme evidente de muşcături,
- dar vinovatul trebuie să fi fost vampir. - Şi fără ţipete.
Deci trebuie să fi fost constrâns să stea acolo şi să...
- Sufere. - Crezi că a fost de-al nostru?
Oamenii mei ştiu să nu lase corpuri pe stradă.
Cât de bine îi ştii?
Cadavrele ajung pe prima pagină, ceea ce face ca turismul să scadă.
Noi nu ne jucăm cu sursa de hrană.
Marcel, poate un membru nou nu s-a mai putut stăpâni.
Ar trebui să te gândeşti că oamenii mei nu sunt singurii vampiri din oraş.
Doar nu crezi c-a fost Klaus.
Elijah spune că Klaus se comportă exemplar.
Îl ştiu pe tip de peste 200 de ani. Comportamentul exemplar nu-i stă în fire.
Cândva tot se va dezlănţui.
Dacă nu cumva a făcut-o deja.
E un fiasco lipsit de originalitate.
Puţină atmosferă. Şi mai puţină tehnică.
Tablourile nu fac decât să preaslăvească autorul.
Nu mă aşteptam ca tu să găzduieşti o expoziţie
fără să-l constrângi pe critic să te laude.
Eu nu mă aşteptam ca un sălbatic incult să vină neinvitat la o întrunire formală.
Nu-i decorul meu preferat.
Deşi punga aceea de sânge bombastică are dreptate.
Munca ta chiar e imitativă.
Aduce cu Degas, aş spune eu.
Desigur, eu ştiu că l-ai constrâns pe Degas să-ţi fie mentor.
Mereu am crezut că munca i s-a îmbunătăţit datorită ţie.
În sfârşit! Cineva cu ochiul format pentru artă.
Dacă trăieşti suficient, începe să-ţi placă.
Printre alte lucruri.
Că veni vorba, putem să bem ceva? Mi s-a uscat gâtul.
Ce loc minunat pentru un picnic!
Da, dacă poţi suporta ţânţarii, totul e chiar foarte calm.
- Minisendvişuri? - Ideea e că asta-i proprietate privată.
Toată zona este acum proprietatea Kingmaker Land Development.
În doi ani, vor fi terenuri de golf şi apartamente.
Să înţeleg că nu faci parte din conducere.
Eu şi echipa mea ne ocupăm cu ecarisajul.
A existat un aflux de prădători sălbatici.
Şeful meu plăteşte bine de tot ca să-i eliminăm.
Prădători sălbatici.
Lupi, dacă-ţi vine să crezi. Am ucis vreo şase aseară.
Frumuseţea asta îţi poate zbura capul cu totul.
Oricum, va trebui să te duci în altă parte. Cât mai rapid.
Cheamă-ţi oamenii înapoi. Pleacă de-aici.
Îţi cauţi alt domeniu de lucru. Fără să mai omori lupi.
Sunt un contractor independent. Sunt şi alte echipe.
Nu am autoritatea să..
Acolo!
Îl vedeţi pe conte?
Să vă adresaţi cu "Alteţa Voastră". Celorlalţi nobili, cu "milord".
Şi când vorbiţi cu contele, discutaţi despre vânătoare.
Îşi iubeşte şoimii şi câinii.
Şi înclină-te mult, milady Rebekah, contelui îi plac decolteurile zdravene.
Dumnezeule, nu vă mai uitaţi atâta în sus!
Mai atinge-mă o dată şi-ţi voi smulge braţele cu totul.
Fii cuminte, Kol, sau te voi îngropa în pământ, să putrezeşti.
Asta nu va merge, nu-i aşa?
Pur şi simplu vorbiţi cum am exersat. Şi să ştiţi că arătaţi minunat, milady.
Eşti îngrijorat, frate?
Ne punem vieţile în mâinile unui străin, Niklaus.
Lucien, ai fost trimis să-l aduci pe contele du Guise.
Era uşor bolnav, Alteţa Voastră.
Gută. Îmi permiteţi să vă prezint copiii săi?
Lorzii Finn, Niklaus, Elijah şi Kol.
De asemenea, fermecătoarea lady Rebekah.
Tatăl vostru nu v-a menţionat niciodată în discuţiile purtate.
Da. Alteţa Voastră, iartă-ne!
Tatăl nostru a fost mereu distant, din cauza călătoriilor în care pleca,
aşa că noi am fost crescuţi în mare parte de servitori.
Cu toate acestea, ştiu că tata ar considera drept o mare onoare
să fim prezentaţi în societate de mâna dv. nobilă, Alteţa Voastră.
Alteţa Voastră,
aştept cu nerăbdare să aud poveşti despre vânătorile la care aţi mers.
Îmi permiteţi să-mi prezint sora?
Rebekah de Guise de Rochefort en Seine.
Încântată.
Te-ai dovedit a ne fi de mare ajutor.
Desigur, milord.
Deşi, trebuie s-o spun, nu pari deloc deranjat
de faptul că ne-ai adus în casa stăpânului tău.
Stăpânul meu este un beţivan nemilos, care se distrează torturându-şi supuşii.
Cerşetori care caută ajutor. Vasali care nu-şi pot plăti datoriile...
Cum a fost şi tatăl meu.
Toată această nobilime, ascunsă în mătăsuri şi bijuterii,
e formată din înrobitori, criminali.
Oricât de răi aţi fi voi,
vă aflaţi în mijlocul unui rău mai mare.
Ce-mi pasă mie dacă-i omorâţi?
Cine sunt aceştia?
Ei sunt copiii contelui.
Lordul Tristan şi sora lui, lady Aurora.
Ea e superbă.
Da, pe cât e de rău fratele său.
Îmi permiteţi să vă sugerez să-i evitaţi în întregime?
Dar ar putea ea să fie aşa periculoasă?
Chiar şi pentru mine?
Lui lady Aurora nu-i trebuie dinţi ca să-ţi sfâşie sufletul.
E suficient să te uiţi în ochii ei şi eşti pierdut.
Da.
Kol era un bădăran dat naibii.
Mi-a plăcut la nebunie. Dar Finn!
Finn era în regulă, atâta timp cât nu trebuia să vorbeşti cu el.
Ai vorbit cu ea?
Cu cine?
La ea te referi.
După cum bine ştii, eu şi Aurora ne-am despărţit acum multe secole.
- Şampanie? - Nu, mulţumesc.
Te rog, scuză-mă puţin. Trebuie să vorbesc cu cineva.
Cineva gustos?
Stai aici. Fii cuminte.
Întotdeauna.
Cred că e mai bine mai târziu decât niciodată,
- chiar ai întârziat. - Nu pentru asta-s aici.
Am o problemă şi tu nu răspundeai la telefon.
Cine-i idiotul care se uită la mine ca la mâncare?
- Un prieten vechi? - O cunoştinţă veche. Nimic mai mult.
"O cunoştinţă veche"? Mă răneşti.
Ne poate auzi? E şi el...
Tare de ureche? Din contră.
Efect secundar moştenit de la Nik.
Putem vorbi despre amicul meu nepoliticos, Lucien, la viitoarea şuetă.
Acum, să respectăm limitele tale preţioase.
Cineva a torturat şi a ucis un localnic. A lăsat cadavrul în văzul lumii.
Cred că a fost un vampir.
Activităţile vampirilor ţin de competenţa lui Marcel.
Sau a lui Elijah, când nu mă urăşte.
Chiar te rog, întreabă-i pe ei.
Alo?
Am înţeles eu greşit tipul de expoziţie la care mergeai?
Am schimbat locul.
Nu mi-ai zis tu că merit o noapte liberă?
Iartă-mă. Cineva trebuie să aibă grijă de Hope. Trebuie să mă ocup de ceva.
Cât de ameninţător sună! De ce anume?
Un rău necesar.
Aş prefera ca nepoata mea să nu fie martoră.
Corect.
Lasă-mă un minut. Am o idee.
Prietena ta frumuşică pare să-ţi fi stricat cheful.
De ce nu ieşim? Să ne facem de cap etc.
Lucien...
Ce cauţi, de fapt, în oraşul meu?
Veştile circulă repede, prietene.
Toţi vampirii din lume ştiu că ai fost atacat.
De câteva ori, aproape te-au omorât.
Pot să te asigur că toţi cei care mi s-au împotrivit
au sfârşit prin a fi secătuiţi, făcuţi praf sau transformaţi în cină.
Da, dar dacă lucrurile s-ar fi petrecut invers?
Când Finn a fost ucis, am aflat adevărul.
Viaţa fiecărui vampir este legată de viaţa originalului care a dat naştere liniei.
Moartea lui Kol e dovada.
Două linii întregi de vampiri, şterse de pe faţa pământului.
După cum îţi poţi imagina, ameninţarea nu ne prieşte nouă, celor rămaşi în viaţă.
Cei care se tem că vor muri dacă pier eu ar trebui să vină să mă vadă.
Îmi va face plăcere să-i calmez.
Desigur. Tu şi fraţii tăi sunteţi puternici, e-adevărat.
Totuşi, atacurile asupra voastră au arătat că nu sunteţi complet invulnerabili.
În timp ce voi vă chinuiaţi cu problemele de familie,
descendenţii voştri au devenit oarecum neliniştiţi.
Lumea este un loc finit. Teritoriul, limitat.
Nici vampirii străvechi nu sunt mai presus de luptele teritoriale.
Dacă ţi-aş zice că se intensifică conflictul
între ultimele trei linii de descendenţă?
Dacă una dintre ele ar vrea să o anihileze pe alta,
ucigându-l pe Elijah? Pe Rebekah? Pe tine?
Deci ai bătut atâta drum doar ca să mă avertizezi?
Gândeşte-te puţin. Omori un original, ai eliminat o întreagă linie competitoare.
Un obiectiv tentant, mai ales datorită faptului
că familia s-a divizat şi aşa sunteţi mai slabi ca niciodată...
Familia mea nu-i nici pe departe slabă.
De fapt, nu putem fi ucişi. Ultimul ţăruş din stejar-alb e distrus.
Eşti aşa sigur că nu mai există niciunul?
Că nu mai există nicio aşchie? Că au dispărut pentru totdeauna?
Lucien...
Dacă ai avea şi cea mai mică bănuială că mai există vreo aşchie din stejar-alb,
mi-ai spune, cu siguranţă.
Uşurel, Nik.
Tu eşti cel care m-a creat. Soarta mea e legată de a ta.
Dacă vrei să ştii ce aş face în privinţa pericolelor care te pasc,
ai încredere în mine şi urmează-mă.
Trebuie să vezi ceva.
Te-aş întreba dacă totul e în regulă, dar dacă era aşa, n-ai mai fi venit.
Ştii cât de tare mă plictiseam când trăiam aici?
Nu mi-e dor de acea perioadă, dar lucrurile erau mult mai simple.
Cel puţin mă simţeam în siguranţă.
- Ce s-a întâmplat? - Am fost atacată.
Un om de-ai mei a vrut să-mi distrugă mâinile cu o vrajă.
Ce urmează? Să-mi distrugă ochii? Inima?
Mă urăsc. Ştiam asta, dar nu credeam că se vor răzvrăti.
Vrăjitoarele din New Orleans au astfel de tendinţe ucigaşe, da?
- De ce-am fost aspru? - Sunt regenta.
Ar trebui să mă respecte. Nu am vrut asta.
Ba sigur că da. Ai ales să fii liderul lor.
Odată cu postul vine şi ţinta de pe spate.
Atunci ce să fac?
- Hotărăşte-te, da? Eu şi oamenii mei... - Ce veţi face?
Dacă vor vedea că mă dau de partea ta împotriva rasei mele, le voi da dreptate.
D, cineva te-a atacat.
Astăzi a fost doar unul,
dar dacă nu iei măsuri, mâine vor fi mai mulţi.
Răspunsul trebuie să fie o demonstraţie de putere.
Dacă nu vrei ajutorul meu, găseşte altceva. Dar trebuie să o faci.
Bună, scumpo.
Va trebui să o ierţi pe mătuşa Freya.
Am băut puţin cam mult în seara asta.
Ce naiba faci?
Oh, Dumnezeule. Unde-mi sunt manierele?
Dă-mi voie să-ţi explic.
Prima lecţie în vânătoare.
Plasează momeala.
Ce drăguţ!
Chiar la timp pentru lecţia a doua.
Îmi cer scuze pentru dezordine. Am avut musafiri.
N-ai fost niciodată fan al subtilităţii.
M-ai adus pentru o şedinţă de spiritism?
Ceva de genul.
Îţi prezint prezicătoarea mea personală, încântătoarea Alexis.
Nu-mi spune că ai venit să-mi prevesteşti pieirea.
Alexis nu e vreo amărâtă de cititoare în palmă.
Ea este o specialistă care decodifică şabloane, tendinţe, cicluri.
Se descurcă minunat la bursa de valori.
Şi ghiceşte întotdeauna câştigătorul Burlăciţei.
Nu se sfieşte deloc, nu?
Am auzit multe despre tine. Faimosul hibrid.
Inima ta străveche chiar bate cu putere pentru cineva aflat în asemenea pericol.
Dacă vrei cumva să mă avertizezi, drăguţo, atunci fă-o mai repede.
Fireşte.
Dar dacă vrei să trăieşti experienţa din plin,
hrăneşte-te cu sângele meu.
În timpul ăsta, vei putea intra în mintea mea.
Vei putea vedea cu ochii tăi.
Haide! Cât timp a trecut de când n-am mai băut împreună?
Bea mult, dar ai grijă, ce-ai stricat nu mai poate fi reparat.
Vei încălca toate jurămintele.
Vei desface toate legămintele.
Şi acum vei vedea că nimic nu durează mereu şi pentru totdeauna.
Mai rămân trei, două-s deja însemnate.
Dar în decursul unui an, veţi fi pierduţi cu toţii.
Când familia ta va fi distrusă, din sămânţa ta se va naşte bestia.
Crezi că mă poţi păcăli cu rime de prost gust şi trucuri de doi bani!
Viziunile mele se nasc din tine.
Vei şti ce te paşte dacă voi mai sta pe lângă tine.
Ucide-mă şi nu vei afla niciodată ce urmează.
Îmi vei spune care e locul exact
al fiecărei capcane rămase
şi traseele folosite de ceilalţi oameni ai tăi.
Nu ştiu...
Hayley...
- Iartă-mă, am crezut... - Ştiu cine-ai crezut că sunt.
Ştii cumva unde e?
Judecând după ce-au făcut vânătorii ăştia, după capcanele puse şi sângele vărsat,
dacă nu-i cu fiica ei, probabil e moartă.
Pari destul de convinsă că n-a fost Klaus vinovatul.
Înseamnă că mai avem cam 200 de vampiri suspecţi din Cartier?
Tocmai asta e. Chiar dacă aflăm cine l-a ucis pe tipul ăsta, ce facem?
E vorba de un vampir. Ce va face poliţia?
I-am trimite pe ofiţeri să fie măcelăriţi.
Şi dacă-i avertizăm, ne vor închide pe noi la balamuc.
Ăsta-i oraşul nostru. Străzile noastre. Nu-i vina noastră, dar e problema noastră.
- Alo? - Hei, Kinney la telefon.
Voiam să-ţi spun că aveai dreptate. S-a întâmplat din nou.
Deci, dacă nu eşti ocupată...
Mi-ar fi de folos mintea ta.
Da. Desigur.
Ţi-am zis eu. Ceva se va întâmpla.
Vei avea nevoie de mine.
Sunt Klaus Mikaelson! Nu-mi trebuie nimeni, nici avertismentul unuia ca tine!
Eu sunt cel de care se tem cei ca tine.
Poartă-te ca atare.
În loc să te ţii ca un nebun de fetişcanele tale drăguţe
şi să te superi că n-ai aprobarea alor tăi.
Da, tu eşti Klaus Mikaelson!
Tu eşti cea mai nemiloasă şi rea bestie care a existat vreodată!
Am venit să-ţi reamintesc acest lucru.
Deoarece, ca să fiu sincer...
am fost îngrijorat că ţi-ai ieşit din ritm.
N-am nevoie să mi se reamintească cine sunt.
Acest adevăr îmi este clar de o mie de ani încoace.
Şi în toţi aceşti ani, ţi-ai făcut nenumăraţi duşmani.
Dacă liniile de descendenţă se războiesc, îi poţi adăuga şi pe ai mei pe listă.
Oricine ar vrea să mă omoare ar putea să vină după tine.
Şi din moment ce am atâţia rivali şi pentru că nu vreau să mor,
te implor! Lasă-mă să te ajut!
De acum înainte, eu sunt singurul în care te poţi încrede.
Eu nu mă încred în nimeni.
- Parcă ai spus fără viteza de vampir. - Haide, Vincent!
Dacă mă mişc mai încet de-atât, merg în marşarier.
Te lupţi furios!
Pentru că au găsit al doilea cadavru?
Tot crezi că sunt ai mei?
Nu contează ce cred eu, Marcel.
Dacă se află că un criminal e în libertate în Cartier, turismul va scădea.
Şi cu ce se vor mai hrăni vampirii tăi?
Cu localnicii? Nu cred, doar dacă vreţi război cu sabaturile.
Că veni vorba, ţi-o aminteşti pe Davina? Fata al cărei mentor trebuia să fii?
I-am oferit sfatul meu acum luni întregi.
I-am zis să facă pace cu orice preţ, iar ea m-a refuzat.
Fata aia şi-o caută cu lumânarea mai rău decât tine.
Tu ai băgat-o în asta. Tu ar trebui să o ajuţi.
Dacă vrăjitoarele astea se mai iau de ea, se va enerva.
Crezi că asta ar putea să se termine bine?
Ce naiba caut aici? De ce sunt prinsă în capcană?
M-am folosit de magie ca să te aduc aici, să fii spectatoare.
Davina, trebuie să-mi văd fiica.
Îmi pare rău...
Dar mai întâi am nevoie să faci ceva pentru mine.
Cine-i acolo?
Eşti speriată.
Iar tu te afli pe o proprietate privată!
Nu poţi veni pur şi simplu... Serios, Klaus!
N-am venit să mă cert cu tine. Am venit să-ţi ofer un dar.
Poate în schimbul unei mici şuete,
de care am mare nevoie,
fiindcă fratele meu nici măcar nu-mi răspunde.
Şi vechiul meu amic a venit în oraş
cu tot felul de veşti neplăcute.
Bine. Dacă vrei să vorbim despre asta, vino mâine!
- Regret, dar trebuie să vorbim acum. - Nu!
Nu, nu poţi veni pur şi simplu în casa mea fără să fii invitat.
Deja m-ai invitat o dată, drăguţo, deci tehnic...
Nu face asta!
Nu mai fi aşa frivol şi egocentric!
Chiar acum, oameni ca mine sunt ucişi pe undeva de oameni ca tine,
exact când apare în oraş vechea ta cunoştinţă!
Iar tu năvăleşti aici şi începi să dai ordine?
Înţeleg, eşti un vampir, duci o viaţă chinuitoare,
îmi pare rău, dar chiar trebuie să fii atât de dezamăgitor şi insensibil?
Stai...
N-am fost corectă. Eu...
Păstrează darul.
L-am pictat pentru tine.
Klaus...
Bună seara!
Mă întreb dacă putem vorbi despre analiza făcută muncii mele.
Nu va mai dura mult.
Subtitrare: Retail