În episoadele anterioare din Originalii...
Dacă profeţia se va îndeplini, cu toţii veţi muri.
Unul de mâna unui prieten,
unul de mâna unui duşman, iar unul de mâna unui membru al familiei.
Strămoşii te fac să te comporţi aşa.
Trebuie să pleci din oraş, undeva unde ei să nu te poată atinge.
Ţi-a povestit vreodată, Nik, ce se întâmplă
atunci când un vampir intră într-o încăpere
fără să fie invitat?
Dă-i drumul!
Aurora e tot leşinată.
Ce şanse avem să rămână aşa?
Vraja mea o va menţine inconştientă.
Sabaturile nu vor avea pace atât timp cât familia Mikaelson va locui aici.
Bănuiesc că strămoşii îl privesc pe Lucien ca pe o armă.
M-a transformat în ceva nou.
Muşcătura mea este letală.
PSIHOLOGIE ANORMALĂ
Se arată a fi o zi frumoasă.
Camille, în sfârşit te-ai trezit!
Perfect.
Te aşteaptă o zi mare de tot!
M-ai muşcat.
A fost o probă generoasă de sânge.
Foarte gustos. Deşi mai amar decât mă aşteptam.
O, Doamne! Am să mor.
Da. Îmi pare rău.
Dar sincer, zilele tale erau numărate de când te-a remarcat Nik.
Asta se întâmplă cu toţi cei ce se apropie de ticălos.
Eu sunt exclus.
Vrei un ceai?
Te rog, Cami. Nu te-ai învăţat minte?
Dacă încerci să lupţi cu mine, vei pierde întotdeauna.
Destul.
Dacă vrei să îngreunezi lucrurile...
Klaus?
- Klaus? - Ce este?
S-a întâmplat ceva şi te vei mânia,
dar asta şi vrea Lucien.
- Ca să te atragă în capcană. - Ce-a făcut?
Promite-mi că n-o să-ţi pierzi cumpătul şi n-ai să faci ceva prostesc.
Promite-mi.
Înainte s-o iei razna,
Klaus, uită-te la mine.
Te iubesc.
Nu te las să te duci la moarte sigură.
Camille.
Voiam doar să ştii.
Îţi pot spune mâine că te iubesc.
N-ai să mori astăzi.
Cami?
Cami? Hei!
Eşti bine?
Da.
În condiţiile date.
Să nu te mişti.
Asta o să ardă.
Ce e ăsta?
Un balsam tămăduitor. E coada-leului cu salcie-albă.
Reţeta are peste o mie de ani.
- Deci e marfă de calitate. - Îţi va alina durerea, atenua simptomele,
dar nu-ţi va opri infecţia.
Deci sunt terminată.
Vom face tot ne stă în putinţă, Cami.
Tocmai de asta, am adus ajutoare.
- Cami, îmi pare rău. - Aşa şi trebuie.
E vina ta.
Tu ai făcut din Lucien o bestie.
Klaus, opreşte-te. Nu e vina lui.
Cami are dreptate.Trebuie să lucrăm toţi împreună să găsim o soluţie.
Da.
Da, cred că ştiu o soluţie.
Lucien a fost dintotdeauna obsedat de mine.
S-a făcut cum sunt eu. Iar antidotul muşcăturii mele e sângele meu.
Crezi că sângele lui o poate salva?
Logic. Lucien şi-ar dori o asemenea putere.
Care să-l facă stăpân al victimelor sale.
OK, deci avem o teorie, mai rămâne să o şi testăm.
Sângele lui e răspândit prin apartament.
L-am tăiat puternic înainte să fug.
OK, mă ocup eu.
Lucien n-are motiv să mă ţină sub observaţie.
Eu zic să ne dublăm şansele.
Hope e vrăjitoare Mikaelson, având şi genele de lup.
Ştim deja că are puterea de a vindeca.
- Merită să încercăm. - Îi spun Mariei că vin.
Vrei să pleci, pur şi simplu, fără rămas-bun.
- Ce faci? - Am încercat să te găsesc prin magie.
Mi-am dat seama că magia nu lucrează aici.
- Trebuie să pleci! - De ce să pleci fără o vorbă?
De ce să revii, dacă nu voiai să-mi spui?
- De ce pleci? - Nu voiam să plec.
Şi nici n-am vrut să mă întorc. Strămoşii nu mă lasă să plec.
Ajuns la marginea oraşului, am început să mă deshidratez.
Sunt blestemat, iubire.
Spiritele vrăjitorilor au pus gheara pe mine.
Nu-mi dau deloc pace. Am o foame de nestăpânit.
Ascultă, trebuie să fie un leac.
Doar promite-mi că nu mă vei mai părăsi.
- Sunt ocupată. - Davina, avem o problemă.
Lucien a atacat-o pe Cami.
Ea a reuşit să scape, dar a muşcat-o.
- Ce? Este... - Nu, e încă în viaţă.
Klaus e cu ea în incintă, mă duc şi eu acolo.
- Lasă-mă să vin după tine. - Nu, ne vedem acolo.
Ai grijă, OK? Lucien poate fi oriunde.
Klaus?
Ar trebui să stai întinsă.
Ar trebui să-mi faci o supă. E unul dintre avantajele de-a fi bolnav.
Sau putem sta aici, să ne holbăm la fosta ta iubită, în comă.
Am greşit să-ţi refuz satisfacţia răzbunării.
Ştiu că ar trebui să fiu un vampir dur şi rău,
dar nu mai sunt aşa de înnebunită după răzbunare.
Sunt mânioasă pe Aurora? Da!
Şi am trăit cu teama ameninţării ei constante,
dar nu mă regăsesc în teama asta şi în mânie.
Sunt genul de persoană care ajută oameni ca Aurora.
N-o voi lăsa să mi-o ia asta.
Nu vreau să ne certăm.
Ca s-o ajut pe Cami, trebuie să fiu la sursa problemei.
Lucien e un monstru invincibil, e creaţia strămoşilor.
I-am ţinut piept lui Klaus.
Nu mi-e teamă de o marionetă imitatoare.
Nu pot pleca de aici
şi n-am să te las să fii atât de expusă.
Dă-mi drumul.
De-abia te poţi controla.
Dacă Lucien lucrează cu strămoşii, îmi va spune ce ţi-au făcut.
- E o nebunie. Nu poţi lupta cu el. - Nici nu trebuie s-o fac.
Vreau doar să-mi spună adevărul.
Şi ştiu cum să fac asta. Stai aici şi urează-mi succes.
Davina!
Ajută la încetinirea răspândirii infecţiei.
Între timp, ai grijă să fie relaxată.
Nu am talentul de a juca rolul unei dădace.
Ţii la ea?
Ai să te descurci.
E, cu adevărat, o zi frumoasă.
Poate mergem la o plimbare, după ce te mai punem pe picioare.
Sora mea mi-a dat licoarea asta. M-a asigurat că ajută la refacerea ta.
Din nefericire, n-are talentul tău la cocteiluri.
Dacă sunt pe moarte, în niciun caz n-o să fie asta ultima băutură.
Cu ce te servesc?
- Bourbon, sec. - Sec?
Ori eşti din cale-afară de rafinat, ori ai avut o zi proastă de tot.
Cele două trebuie să se excludă reciproc?
Mi-a plăcut să fiu barmaniţă.
O paradă nesfârşită de feţe.
În fiecare noapte, mai venea cineva nou cu o poveste interesantă.
Unul e timid, altul vorbeşte întruna.
Noroc!
Credeam înainte
că dacă dai cuiva de băut, o să-ţi spună orice.
Apoi am remarcat că nu alcoolul era cauza.
Oamenii vor să-i asculte cineva.
Da, ţie chiar îţi place să asculţi.
De fapt, aş îndrăzni să te numesc expertă în poveşti.
Îndeosebi ale mele.
Ar fi trebuit să-ţi public memoriile. Aş fi făcut o avere.
Vrei să faci ceva pentru mine?
Ai crede că după ultimele evenimente, am un testament,
dar acum e şi mai bine. Vrei să notezi câte ceva?
Camille...
Ascultă, sunt împăcată cu gândul morţii.
Nu vreau să las nimic nelămurit, aşa că...
Şi în plus, ţi-am fost stenografă. Îmi eşti dator.
- Ce dracu', omule? - A sunat Elijah, mi-a zis că eşti aici.
Am venit să te acopăr.
- Cum e? - Tu cum crezi?
E victima unei vendete.
Dacă planul nostru eşuează, va muri.
Aşa că e speriată, e mânioasă şi chiar acum,
probabil îşi doreşte să nu fi venit niciodată în Cartier.
Ţii la ea. Şi eu, la fel.
Ştiu că vrei s-o ajuţi. Concentrează-te. Fă tot ce ai de făcut.
Da.
Vincent, ce e?
Strămoşii sunt capricioşi.
Nu vor să-mi folosesc magia, pentru că sunt de partea vampirilor. Hai!
Doamnelor şi domnilor, să vă aud pe toţi!
Haideţi, să vă audă şi Mikaelson!
Chiar acum, se ascund în fortăreaţa lor demodată şi urâtă.
În timp ce noi sărbătorim eliberarea oraşului New Orleans.
Mandatul lui Klaus a ajuns la sfârşit.
Bănuiesc că va veni curând, căutând să se răzbune.
Şi când va veni, petrecerea noastră va începe cu adevărat!
Ştiţi, nu e politicos să vă holbaţi.
Ia uite...
Cine e aici? Davina Claire...
Aruncând peste tot vrăji de somn.
Destul de inteligent, deşi omoară petrecerea. Apropo de asta...
Ţi-ai adus păpuşa preferată la o luptă de bar?
Figure Veritas face ca următoarele cuvinte ale tale să fie adevărate.
Davinei
îi las tot din dulapul meu.
Cu excepţia pieselor decoltate.
Lui Josh, discurile mele.
Lui Vincent...
Cărţile mele şi toate dosarele lui Kieran.
Pentru Elijah...
Am sub pat un joc de Trivial Pursuit.
Pentru Hayley, toate obiectele mele magice.
Poţi să-i spui, te rog,
să i le dea lui Hope când o să mai crească?
Hope e vrăjitoare de New Orleans. Ei i se cuvin.
- Şi ţie... - Destul! E inutil!
Vom găsi o cale să te vindecăm.
Poate că trebuie să-ţi mărturisesc toate secretele mele.
Sunt Scorpion. Prefer vinul, în loc de whisky.
Îmi cam plac dulciurile.
Cea mai mare bucurie a mea e să aud ţipetele victimelor,
- înainte de-a le ucide. - Spune antidotul pentru Cami.
Eşti atât de insistentă.
Normal că strămoşii te găsesc plictisitoare.
Ce frumos e că au un plan pentru a te reduce la tăcere.
Nu e nevoie să îndrepţi hidoşenia aia spre mine.
Îţi spun cu plăcere tot ce vrei să ştii.
- Cum poţi face asta? - Nu eu, dragă.
Îi am pe strămoşi de partea mea.
Gata să abată nenorocirea asupra celor ce mi se opun.
Intră.
- Cum e? - Să sperăm că asta merge.
De ce te ajută strămoşii?
Le-am făcut promisiunea că dacă mă ajută,
vom extermina o anumită familie de şobolani sugători de sânge.
Pot fi şi victime colaterale nevinovate.
Uite, o să te ajute. Bea asta.
Tare proşti sunteţi, cu optimismul vostru de nestăvilit!
Totdeauna speraţi că există o scăpare. O lacună să vă salveze de la moarte.
Ideea e că eu nu cred în astfel de lacune.
Muşcătura mea n-are antidot.
Dulcea voastră Camille va muri.
Mary nu vrea vampiri lângă cabana ei. E mai bine să rămâi aici.
Ştie că tu şi Hope sunteţi sub protecţia mea.
Asta nu i-a fost, din păcate, de ajutor nepotului ei, nu?
- Ştii că n-am putut preveni aşa ceva. - Da, ştiu.
Dar iată-ne din nou, cu viaţa altcuiva în primejdie.
Doar că de data asta, îmi iau fiica de doi ani
într-o zonă de război, cu puţine şanse de a salva astfel viaţa prietenei mele.
Vezi cât de nebuneşti au ajuns să fie vieţile noastre?
- Ce vrei să fac eu? - Nu ştiu.
Nu mai pot pierde oameni apropiaţi.
Mai întâi Jack, acum am putea s-o pierdem pe Cami. Cine urmează?
Klaus? Eu? Tu?
Nu mi-e teamă să mor.
Şi nici ţie.
Noi luptăm pentru cei dragi.
O zi perfectă la o cafenea.
Te-ai întrecut pe sine.
Dacă era şi adevărat.
E destul cât să petrecem plăcut timpul, cât aşteptăm ca antidotul să lucreze.
Iar apoi, mâine, când vei fi bine, putem călători unde vrei tu.
Putem merge la Santorini să bem Vin Santo. Sau la Roma, pentru un espresso perfect.
Am vrut mereu să văd Veneţia.
- Să merg cu gondola pe Marele Canal. - Păi, atunci o să începem de acolo.
Dacă îmi dădeam seama că eşti aşa romantic,
nu mai jucam rolul femeii inaccesibile.
Să nu vorbim de regrete.
Suntem într-un moment perfect al unei zile perfecte.
Să ne bucurăm.
E şi mai rău.
Să încercăm altceva.
Marcel, Strix? Vrei să zici că ei nu pot ajuta cu nimic?
Strix n-au soluţie la ceva inexistent până acum.
Lucien are un virus pur din venin de lup,
care ucide şi un vampir originar.
- E posibil să nu existe antidot. - Ei bine, eu nu renunţ.
Nici eu, dar...
Magia sângelui nu merge, ce altceva mai avem?
Poate magia unui copil miraculos?
Ai să-i trezeşti, nu-i aşa? Am de dus la capăt o petrecere.
Du-te dracului!
Îndurerată încă din cauza poveştii cu Cami.
Dacă voiai o poveste fericită, poate trebuia să cauţi informaţii
despre recenta mea vacanţă în Maldive.
- De ce faci asta? - Pentru că pot.
Dacă ai o rivalitate bolnăvicioasă cu Klaus,
vă puteţi confrunta să vedeţi care e mai nefericit.
- Dar nu e nevoie s-o răneşti pe Cami. - Desigur că e nevoie!
Nik mi-a furat dragostea vieţii mele!
O înfrângere nimicitoare pentru bărbaţi. De atunci, mi-am dat seama
că dragostea, pur şi simplu, te face slab.
Şi pot dovedi asta.
Atunci când Cami moare, Nik va fi lovit de o durere atât de puternică,
încât se va repezi la mine. Dar eu,
fiind liber de un ataşament romantic atât de siropos,
îl voi ucide.
Acum, de vreme ce ţi-am răspuns politicos la toate întrebările
şi nu eşti, în niciun caz, capabilă să mă opreşti,
vrei, te rog, să pleci?
- De ce mă laşi să plec? - Draga mea...
Nu eu trebuie să te ucid.
Strămoşii ţi-au pregătit cu totul altceva.
Să-l întrebi pe iubitul tău, Kol, de asta.
E momentul meu preferat din zi.
Poţi simţi cum oraşul vine la viaţă.
Luminile se aprind, se porneşte muzica.
Totul e frumos, cu excepţia paradei neîncetate de măscărici beţi.
Trebuia să-i omit, când am invocat asta.
Nu poţi şterge detaliile care te irită.
Dacă iubeşti ceva, trebuie acceptat cu bune şi cu rele.
Prefer să modelez realitatea cum vreau.
E mult mai constructiv, decât să accepţi ceea ce ţi se oferă.
N-ar trebui să ai un asemenea control.
- Şi apoi, e o pornire nesănătoasă. - Da, pentru cei ce mă sfidează.
Oamenii sănătoşi şi fericiţi o duc bine, dacă nu-ţi ies în cale.
Toată obsesia pentru răzbunare, pentru putere, sunt cauzate de teamă.
Există de 1 000 de ani.
Am săvârşit şi-am avut de îndurat orori.
Ce mi-ar putea provoca teamă?
Ţi-e teamă de ce se va întâmpla când am să mor.
Nu vreau să vorbesc de asta.
Voi avea, cu adevărat, o zi perfectă
dacă voi putea spune ce am de spus.
Ştii când ne-am văzut prima dată?
Gândeai aşa greşit, atât de manipulativ.
Oamenii erau doar lucruri folosite pentru a-ţi atinge scopul.
E o evaluare aspră.
Deşi, recunosc, adevărată.
Dar ai vrut să văd că eşti mai mult de-atât.
Şi mi-ai arătat întreaga ta viaţă.
Voiai să fii înţeles, Klaus.
E un impuls omenesc, şi dacă poţi asta,
după toate cele trăite, atunci eşti capabil
de tot ce e uman. Bucurie, speranţă, dragoste.
Ştii asta, Klaus?
Eşti iubit.
- De Elijah, Rebekah, Freya. - De ce îmi spui asta?
Fiindcă iubirea te va face puternic.
Te va face bărbatul care ştiu că vrei să fii.
Şi va trebui să nu uiţi asta,
căci nu voi fi aici să-ţi reamintesc.
Hei. Uită-te la mine.
Va fi bine.
BUN VENIT LA OLD ALGIERS FONDAT ÎN 1719
M-ai minţit.
Te-am prevenit că vor fi consecinţe.
Strămoşii au alterat vraja mea când te-am adus înapoi. Asta o ştiam.
Dar nu mi-ai spus cum.
- A fost mai întâi un blestem. - Vor ca tu să mă ucizi, nu?
Vor răzbunare.
- De ce n-ai spus nimic? - Ce voiai să-ţi spun?
Mulţumesc că m-ai salvat de la chinul neîncetat,
te iubesc cu toată inima mea.
Şi apropo, tot ce vreau e să-ţi rup gâtul.
Cu cât mă abţin mai mult, e mai puternic.
- Mă pot apăra. - Nu.
Voi ceda, în cele din urmă.
Dar mai e o cale.
Unde ai găsit asta?
E primul lucru pe care am pus mâna, când m-ai adus înapoi.
Să mă asigur că Nik nu o bagă în mine, de îndată ce îl enervez.
Am urât tot timpul chestiile sângeroase.
- Dar nu mai avem alternative. - Nu. Te pot vindeca.
Ştiu că poţi.
Dar asta ca să fim siguri că eşti în siguranţă până atunci.
Mă gândesc la asta ca la un somn scurt.
Uşor de îndurat,
ştiind că tu vei fi aici când mă voi trezi,
teafără şi nevătămată.
Nu e drept.
- Am aşteptat aşa mult să te am înapoi. - Mai aşteaptă puţin,
adu-mă înapoi când mintea mea e limpede.
Căci acum, nu te poţi încrede în mine.
Deci nu mă poţi iubi.
Nu aşa cum te iubesc eu.
- Aţi găsit ceva? - Am încercat tot ce ştiu,
inclusiv puterea sângelui nepoatei noastre.
Infecţia s-a răspândit peste tot.
Nu mai e nimic de făcut.
Klaus îi poate alina durerea,
dar se va stinge în curând.
Freya, trebuie făcut ceva.
OK? Captează-mi energia, fă o vrajă de vindecare, să avem timp...
Nu va opri inevitabilul.
Pune-i sufletul în pandantiv atunci.
- A mers la Finn, va merge şi la... - Dahlia l-a făcut.
Merge doar pentru familia noastră.
- I-aş putea pune sufletul în alt trup. - Nu.
Ar trebui să consimtă la transfer
şi n-ar face-o unei persoane nevinovate.
Nici măcar ca să se salveze.
- Să ne facem apoi griji din astea. - Nu-i putem lua demnitatea alegerii.
Camille a trăit cu graţie.
Va sfârşi la fel.
Pictorul, muzica, mulţimea de oameni.
Asta e noaptea în care ne-am întâlnit. Îţi aminteşti fiecare detaliu.
- Cred că te-am impresionat. - Ştii prea bine asta.
Am vorbit despre artistul ce vrea să-şi stăpânească demonii.
Crezi că a reuşit?
Unii demoni nu pot fi îmblânziţi.
Poate că trebuie să facem tot ce putem şi să nu renunţăm.
- Mă simt obosită. - Camille...
E nostim...
Deşi suntem atât de diferiţi,
simt că te ştiu dintotdeauna.
Poate pentru că am fost în mintea ta
sau poate că aşa ştii că iubeşti pe cineva.
Te iubesc cu adevărat.
Credeam că îmi vei spune asta mâine.
Dar nu mai am niciun "mâine", nu?
Forfota, oamenii... Le vei face să dispară?
Nu. Klaus? Ce se întâmplă?
Inima ta a încetinit, dar încă bate.
Lupţi pentru că vrei să trăieşti.
Am vrut să fiu curajoasă.
Am vrut să duc asta cu demnitate,
dar nu pot.
Nu vreau să mor, sunt speriată.
Sunt cu tine, aici.
S-a dus curajul barmaniţei.
Când am spus că sunt gata să mor, spuneam prostii.
Aş fi vrut să fac mai mult decât să servesc nişte băutură
şi să eşuez în tentativa de a-ţi fi terapeut.
Să nu crezi pentru o clipă că m-ai dezamăgit.
Mi-ai adus echilibru, mi-ai potolit furia.
Mi-ai inspirat dorinţa de bine
şi spre deosebire de celelalte suflete ce le-am întâlnit şi uitat,
în lungul marş al timpului,
tu vei rămâne cumva cu mine.
Cred că asta mă face nemuritoare.
Nu, nu încă. Mai stai puţin.
Îţi mai aminteşti versetul biblic de pe piatra funerară a lui Sean?
Lumina luminează în întuneric
şi întunericul nu a cuprins-o.
N-am fost niciodată aşa naivă să cred că am fost lumina ta.
Dar este lumină în tine.
Toată acea mânie,
ciclul abuzurilor început de Mikael, le poţi pune capăt.
Trebuie s-o faci.
Ca să fii lumina fetiţei tale.
Pentru Hope.
Nu te teme.
Te duci acum acolo unde mulţi s-au dus înaintea ta.
Acolo unde şi eu mă voi duce, la timpul cuvenit.
Să ştii însă asta...
Nu va mai fi durere.
Nu va mai fi mâhnire.
Vei găsi pacea.
Marcel...
Mă laşi fără grai.
Nu mă gândesc decât la cât de mult are încă nevoie Cartierul de tine.
Cât de mult eu am încă nevoie de tine, sincer...
Dar nu voi uita ce ne-am propus să facem
şi nu mă voi da în lături de la a face ce trebuie făcut.
Dacă îmi stă împotrivă întunericul, chiar de-aş fi tăiat în bucăţi,
ştiu că tu mă aştepţi acolo.
Întreţinând căldura şi păstrând rece berea.
Pe mai târziu, dulce domniţă.
Pe mai târziu.
Asta nu s-a terminat.
- Cel puţin, nu la modul plăcut. - Avem multe de făcut.
- Lucien va muri. - Nu e timp de odihnă.
Niciun răgaz.
Niklaus...
Va fi bine?
Nu s-a terminat.
Ştii, mă gândeam...
că fetiţa mea nu te va cunoaşte niciodată.
Nu e drept,
având în vedere câte ai făcut pentru tatăl ei.
Ştii, uneori nu-l pot suporta,
dar îmi spun că dacă te-a plăcut pe tine, poate nu e aşa rău.
Toată familia ţi-e datoare.
Meritai mult mai mult.
Sunt vinovat de moartea ei.
Am invocat vraja ce a făcut din Lucien...
- ce dracu' o fi el acum. - Şi ai folosit sângele şi magia familiei.
Asta înseamnă că noi l-am făcut.
Şi acum, având sângele lui,
vom găsi o cale să-l întoarcem în nefiinţă.
Aş vrea să pot vorbi cu tine acum.
Kol?
Davina.
Nu. Trezeşte-te.
Trezeşte-te.
Subtitrare: Retail