În episoadele anterioare din Originalii...
Dacă profeţia se va îndeplini, cu toţii veţi muri.
Unul de mâna unui prieten,
unul de mâna unui duşman, iar unul de mâna unui membru al familiei.
M-a transformat în ceva nou.
Muşcătura mea este letală.
Nu te teme.
Vei găsi pacea.
Strămoşii vor să mă omori? La un moment dat, voi ceda.
Spiritul unei vrăjitoare poate fi readus la viaţă,
exact asta vom face şi noi.
Pentru ca Lucien să poată fi din nou ucis, va trebui
să rup cercul care o protejează pe Davina. Freya, asta ar distruge-o.
Ce s-a întâmplat? Strămoşii au ajuns primii la ea.
Unde naiba este?!
Gata, omule. A murit.
Ceea ce i s-a întâmplat Davinei,
nu poate rămâne nepedepsit.
Este ceea ce l-a creat pe Lucien. L-am extras din inima Aurorei.
New Orleans este casa noastră, Marcel, e timpul să o luăm înapoi.
Nu spune cu durere că ea nu mai este...
Ci fii recunoscător că a fost.
Şi deşi a fost luată de aici atât de curând,
fie ca lumina ei să dăinuie, călăuzindu-ne prin întuneric.
Să jelim...
căci nu putem merge mai departe până n-o facem.
Şi deşi durerea poate părea, uneori, de neîndurat...
Să nu credeţi altceva...
Vom trece peste.
Da, chiar şi acum cuvintele Ecleziastului îmi răsună în urechi,
spunându-mi: "Răzbunarea, ca un leu, îi va aştepta, pândindu-i."
Cu ceva timp în urmă...
Parcă a trecut o veşnicie...
..i-am spus Davinei o poveste despre primul meu iubit.
Dar ce nu i-am spus, era că...
Nu mai împărtăşisem asta cu nimeni altcineva.
A fost...ca o soră şi cel mai bun prieten
şi am iubit-o.
Aş vrea...
Îmi pare rău.
Nu pot.
Cuvintele sunt inutile.
Clanul Mikaelson trebuie să răspundă pentru asta, îi voi face să răspundă.
Promit.
Whisky-ul e indispensabil la o înmormântare irlandeză.
E într-un fel, unica regulă, OK?
Whisky e important.
Camille ar fi apreciat toate astea, sunt sigur.
Sper.
Cum e Nik?
Scuză-mă, nu ne cunoaştem?
Scuze.
Îmi pari atât de cunoscut.
Am genul acela de figură.
- O cunoşteai bine? - Da.
Era...o fată foarte deosebită.
Era mai mult decât atât.
Dar eşti curajos că ai încercat, ea ar fi admirat asta.
Nimeni nu ştie cum a murit.
Tu ştii?
Un accident.
Ai venit în interes de serviciu, dle poliţist?
Nu.
Să cinstesc memoria defunctei.
Dă-i timp.
Timpul nu o va aduce înapoi pe Davina.
Noi am distrus ultima ei şansă de a fi salvată.
Pentru salvarea noastră.
Mânia lui Marcel e justificată.
Mai bine vorbesc cu el, înainte ca mânia să se adâncească.
Credeam că nu e nimeni aici.
Credeai că sunt la mormântul lui Cami?
Cred că mi-am făcut norma funerară pe ziua de astăzi.
Dimineaţă a fost îngropată şi Davina. Ţi-o aminteşti.
Iubirea vieţii mele, condamnată la un iad de neimaginat.
Şi care e scuza ta, soră?
Erai atât de copleşită de vinovăţie pentru ce-ai făcut,
încât ţi-ai refuzat plăcerea de-a bea un pahar şi a mânca din bucate?
Sau erai prea ocupată cu profanarea altor morţi?
Acesta e, de-acum, hobby-ul tău?
Când a murit Lucien, era convins că profeţia urmează să se împlinească.
Trebuie să ştiu dacă avea dreptate.
Acestea sunt rămăşiţele oracolului său, Alexis.
Nu-i puteam pătrunde puterea,
dar acum, când puterea mea a sporit prin intermediul strămoşilor,
pot încerca să o contactez.
Aş putea prevedea şi afla dacă Lucien avea dreptate,
sau dacă putem, în sfârşit, scăpa de coşmarul ăsta.
Eu, personal, sper că profeţia sângelui e adevărată.
Din partea mea, puteţi putrezi toţi în iad.
Îmi pare rău că nu voi fi de faţă, să văd.
- Unde te duci? - Nu e treaba ta.
- Nu mai am de ce sta aici. - Kol...
Ştii că nu e adevărat.
- Familia ta... - Nu-mi ţine predici despre familie,
soră sau nu!
Chiar dacă ţi-ai petrecut toată viaţa cercetând pentru noi,
eu nu te-am vrut nici pentru o clipă cu noi.
Se petrece ceva ciudat în oraşul ăsta.
Nu pot şti exact ce, dar trebuie să aflu.
"Veţi cunoaşte adevărul şi adevărul vă va face liberi."
Sau poate nu.
Poate că adevărul e un blestem, omule.
Poate că ar trebui să fii mai atent ce îţi doreşti.
Da.
Ce s-a întâmplat cu Cami?
A murit şi nu s-a putut face nimic să fie salvată, asta e tot.
Oamenii nu mor, pur şi simplu. Se îmbolnăvesc sau au un accident
sau îi ucide cineva.
Şi toate acestea lasă urme.
Fişe medicale la spital, raporturi de ambulanţă, apeluri la 911.
Dar de data asta nu.
Cami O'Connell e moartă.
Nu există niciun certificat de deces sau un raport al medicului legist.
Nicăieri.
Crezi că vrei să ştii, dar nu vrei.
Vince, mă ştii de mult timp.
Pot face faţă la orice fel de răspunsuri.
Dacă simt că ceva nu e în regulă, trebuie să fac ceva.
Şi acum simt asta.
N-am de gând să renunţ.
OK.
Vino.
E nostim, n-am avut experienţa băutelor la facultate, dar...
Cred că acum recuperez cu acest "înecat al amarului",
aşa că, noroc!
Hei, ar trebui s-o iei mai încet.
Poate tu ar trebui s-o faci.
Ce e cu mica ta declaraţie de război făcută dimineaţă?
Poate că ar trebui s-o laşi moartă. Clanul Mikaelson nu e tocmai renumit
- pentru a fi dispus să ierte. - Poate că nu-mi pasă.
Poate că ei ar trebui să se teamă de mine.
Asta e...
Serul lui Lucien.
Super. Deci vei muri şi tu, în curând.
E bine de ştiut, ca să dau imediat la curăţat costumul.
Asta mă va face să nu pot muri.
Marcel, dacă iei chestia aia, vei fi ultimul de pe Pământ
care poate ucide un Mikaelson. E declaraţie deschisă de război.
Cu ce l-a ajutat asta pe Lucien?
Ştii ce? În cel mai bun caz, ce vrei să faci?
Ai să-i ucizi pe toţi? Klaus, Elijah, Freya, Kol?
E mânios acum pe ei,
dar când se impune o decizie, chiar şi Hayley va trece de partea lor.
Deci, eşti cu adevărat hotărât să-i omori pe toţi?
Şi crezi că asta ar fi vrut Davina?
- Ceva? - E ca un puzzle.
De fiecare dată când aproape văd ceva,
totul îşi pierde conturul.
Du-o la capăt!
Toţi veţi cădea.
Unul de mâna prietenului, altul de cea a duşmanului, altul de mâna rudei.
Ce dracu' a fost asta?
Vincent mi-a spus că a găsit un mod să extragă serul Aurorei.
Eram prea ocupată atunci, dar dacă Vincent a furat serul...
Şi i l-a dat lui Marcel...
Am dat de belea.
Da.
Mi-ai lipsit la înmormântarea Davinei.
M-am gândit că prezenţa mea ar fi fost nepotrivită.
Pentru că tu şi familia ta aţi aruncat-o în gura lupilor?
Da.
Probabil că ai făcut alegerea bună.
Ştiu cât de mult ai ţinut la ea.
Cred că îţi este greu.
Asta e amuzant.
Pentru că nu mi se pare că îţi ceri iertare.
- Marcel... - Am avut o şansă s-o salvez.
S-o aduc înapoi la viaţă.
Dar nu.
Mikaelson au decis că asta nu e posibil.
Pentru că nu era convenabil pentru ei.
Sunteţi tot timpul dispuşi să priviţi lumea arzând în flăcări,
cât timp voi supravieţuiţi.
Lucien trebuia să moară. Ne-ar fi distrus pe toţi.
Da. Asta pentru că îşi avea răfuiala cu tine.
Nu contează motivul lui. Era o ameninţare. Am răspuns în consecinţă.
Freya n-a putut să-l ucidă pe Lucien şi s-o salveze pe Davina.
Iar eu ar trebui să încuviinţez şi să accept asta?
Stăm la un pahar de whisky, eu ridic din umeri.
Davina trebuia să moară.
Ce păcat, dar nu era alternativă.
Chiar nu era.
Ce sunt eu pentru tine, Klaus? Sunt prietenul tău?
Partenerul tău?
La început, m-ai adoptat din milă. Ştim cu toţii asta. Dar acum?
Sunt aliatul tău?
Pentru că e clar că nu mă tratezi ca atare.
Noi doi avem o legătură de sânge.
Şi da, avem dispute, dar aşa e în fiecare familie.
OK.
Deci, sunt din familie.
Nu. Nu se vede.
Ai fost cândva mentorul şi salvatorul meu.
Creatorul meu.
Dar nu mi-ai fost niciodată frate.
Şi acum...
Nu mai eşti nimic pentru mine.
Marcellus, mai dă-mi o ultimă şansă să-ţi dovedesc că te înşeli.
Vino cu mine.
Serul... N-a mai rămas nicio urmă în ea.
Trebuie să-l prevenim pe Klaus.
Nu răspunde.
Elijah, puterea pe care am furat-o de la strămoşi,
mi-a ajuns să-l distrug pe Lucien, dar acum e mult diminuată.
Dacă Marcel ia serul şi devine bestia din profeţie,
nu voi fi în stare să-l opresc.
Tu-l cauţi pe Niklaus, eu pe Marcel.
Freya?
Cine e acolo?
Ce dracu' e asta?
Cine face asta?
Davina! N-am vrut să te rănesc. Te-am iubit.
Drăguţă şandramaua.
N-o pot vinde, n-o pot închiria, căci toată lumea crede că e bântuită.
Asta se întâmplă când fosta ta soţie nebună
făcea ritualuri de sacrificiu în salonul tău.
Ai spus că voiai să ştii.
Doamne! Şi eu credeam că sunt nebun.
Vrei să spui că voodoo, magia neagră, spiritele înfuriate...
- Sunt toate reale? - Cei care practicăm vrăjitoria...
Trebuie să asigurăm un echilibru.
Uneori puterea corupe.
Vrăjitoarele nu se apropie de acest loc şi chiar şi oamenii obişnuiţi...
Trec pe lângă el şi spun...
"E ceva foarte suspect cu locul acesta."
Le e teamă că ar putea avea dreptate.
Cândva...
Eva, nebuna mea fostă soţie, a încercat să tragă la sine puterea strămoşilor
şi a creat asta.
Se cheamă un depot d'argent.
E un fel de acumulator mistic,
capabil să stocheze... tot felul de puteri magice.
Şi cu ce ne ajută pe noi?
Vrăjitoarele ar trebui să fie protectoarele oraşului New Orleans.
Aşa şi eram, până când au venit strămoşii
şi au făcut pact cu diavolul, prin crearea lui Lucien Castle.
Vezi tu, din cauza asta a murit Cami.
Lucien a murit, dar aceeaşi strămoşi vor să intre în război cu o familie
foarte veche şi puternică, numită Mikaelson.
E o poveste lungă, trebuie doar să ştii
că pot suferi oameni nevinovaţi, căci strămoşilor nu le pasă
dacă acest oraş e ruinat.
Singura cale de a opri vărsarea de sânge
- ...e să acţionăm. - Noi?
Îl vom poziţiona unde trebuie.
Îl vom activa
şi vom reteza legătura strămoşilor cu lumea celor vii.
Pentru un nou început.
Lung drum ca să faci o demonstraţie.
Îţi aminteşti cu siguranţă de acest loc.
Da, desigur.
Cu mult timp în urmă, m-ai adus aici să împrăştii cenuşa tatălui meu.
Erai transformat recent în vampir
şi mă temeam că băiatul isteţ şi bun pe care l-am crescut
va fi cuprins de mânie. De aceea te-am adus aici,
la podul peste care a trecut familia mea, când te-am adus acasă.
Pragul dintre trecutul şi viitorul tău.
Cu mult înainte să ne dăm seama cât de mult iubim New Orleans.
O dragoste născută odată cu dragostea pentru tine,
cel mai nou membru al familiei.
Poţi spune asta de câte ori vrei.
Tot nu e aşa.
Poate că mă urăşti,
dar ura te înrudeşte şi mai mult cu mine.
De când te-am văzut, m-am regăsit în tine.
Iar când te-am adus aici, să împrăştii rămăşiţele tatălui tău,
ai făcut ce eu n-aş fi putut face.
Ai lăsat ca ura ta să se ducă odată cu vântul.
În aceea zi, ţi-am văzut cu adevărat potenţialul.
Şi te-am simţit ca fiind fiul meu.
Mi-ai reamintit toate astea, sperând că mă voi simţi dator faţă de tine?
Să fiu parte din viaţa ta, n-a fost tocmai un dar.
Şi orice datorii am avut, le-am achitat. De foarte mult timp.
Dacă e cineva dator,
atunci să ştii că tu eşti acela.
Plăcută privelişte.
Frumos apus de soare.
De ce să le stricăm cu vorbăria?
La ora actuală, e doar zgomot.
Semeni atât de mult cu mine.
Încăpăţânat, plin de mânie.
- Nu semăn deloc cu tine. - Te înşeli.
Te-am crescut după chipul şi asemănarea mea, şi totuşi când ai înflorit,
am lăsat temerile adânci să prindă rădăcini.
În loc să fiu mândru de bărbatul care ai devenit,
am început să nu fiu în largul meu, să fiu suspicios.
Şi m-am temut că vei fi mai bun ca mine.
Nu mi-am dorit niciodată asta.
Nu până când ai început să încerci să-mi tai avântul.
N-am făcut tot ce puteam...
Îndeajuns de bine, în privinţa ta.
Dar noi doi suntem legaţi de soartă, istorie şi sânge.
Şi tu, Marcel, vei fi totdeauna o parte a familiei mele.
Domnilor.
Întrerup ceva?
Haideţi.
OK. Acoperă-mă.
Intră.
Poliţia! Nu mişcaţi! Mâinile sus!
OK!
Petrecerea somnambulilor s-a terminat.
Acuzaţi de violarea regulilor sanitare, abuzarea animalelor, hărţuire.
Succes la proces. Luaţi-i de aici!
În ordine.
Să mergem.
OK.
- Eşti bine, omule? - Da. Spune-mi doar că ai ce-ţi trebuie.
Am ce trebuie ca să fac ceea ce trebuie.
Super.
Vrei să-mi spui ce este?
Cimitirele din oraş au fost concepute să-i găzduiască pe strămoşi.
Şi există locuri sacre
care îi ajută să-şi concentreze energia pentru a avea acces la lumea noastră.
- Ca un turn de comunicaţii? - Cu mult mai puternic.
E un mod de întrepătrundere a acestei lumi cu lumea spirituală.
Unul din aceste locuri e un mormânt,
piatra de temelie a legăturii dintre lumi.
E sediul puterii strămoşilor şi astfel ne influenţează lumea.
Mă voi duce în lumea lor cu asta
şi am să folosesc toată puterea stocată ca să le sparg fundaţia.
- Să le tai semnalul. - Da.
Deci, te duci în lumea lor?
Lasă asta. Am nevoie de tine aici, OK?
O astfel de supratensiune magică va zgudui puternic toate cimitirele.
Poliţia le poate evacua. Spun că e un atentat cu bombă.
Fă ce ai de făcut, dar să nu fie nimeni acolo,
- când se declanşează asta. - OK.
Hei, Vince,
cum vei ajunge cu chestia asta în lumea spirituală?
Simplu.
Trebuie să moară.
Cine dracu' e tipul?
Dă-te la o parte, Niklaus.
Elijah, asta e o discuţie privată.
- Problemele tale pot aştepta. - Nu, nu pot.
O reprezentaţie marca Mikaelson.
Unul încearcă să facă pace,
celălalt se uită la mine ca la un câine turbat.
Spune-mi, atunci, că temerile mele sunt nefondate, Marcellus.
Trebuie de-acum să mă justific ţie?
Davina mi-a fost ca o fiică
şi tu ai condamnat-o la o soartă cumplită.
De ce trebuie să fiu eu cel care se justifică?
Gata, amândoi, opriţi-vă.
Spune-mi unde este.
Ce?
Asta?
N-ai să te duci de unul singur acolo.
POLIŢIA NOLA NU TRECEŢI
Kol, cu orice ai vrea să mă ajuţi, nu sunt interesat.
Vin cu tine, nu-ţi cer permisiunea.
De altfel... Davina m-a adus aici.
- Davina e moartă, Kol. - Au mai rămas părţi din ea.
Fragmente ale sufletului ei, legate de cei iubiţi.
Am văzut-o, Vincent.
Şi vrea să comunice. Trebuie să îi răspund.
Trebuie să o văd.
Hai, Kol.
Ce dracu' e asta?
E un cadou puternic de la prietenul nostru Vincent.
Cred că m-a preferat pe mine în locul Aurorei.
Şi acum că-l am, nu pot să nu mă gândesc: "De ce nu-l iau?"
Loialitatea nu m-a ajutat cu nimic.
Tu nu răspunzi decât la o ameninţare reală.
Marcellus, termină chiar acum cu prostia asta.
Sau dacă nu, ce?
Doar sunt din familie, nu?
De ce ar trebui să schimbe ceva acest ser,
în afară de faptul că v-aş fi egal?
Da.
Mă gândeam că n-ai putea trăi cu gândul.
Dă-mi-l chiar acum
şi te voi ierta pentru sfidarea asta, văzând în ea o neputinţă,
pricinuită de durere.
E nostim. Credeam că ai venit să te iert,
dar ţie îţi place mai mult aşa, nu? Eu să-ţi fiu dator.
Şi toată povestea drăguţă cu mine, membru al familiei?
Asta doar dacă ai tu controlul.
Klaus Mikaelson, zâmbind de sus ca un rege binevoitor.
Arătând clemenţă tuturor supuşilor săi.
Dar tu trebuie să fii regele! Nu-i aşa?
Chestia cu regii, însă, e...
...că, în cele din urmă, cad toţi.
Chiar şi tu, Klaus.
Cele mai tari petreceri sunt în cimitir.
- L-ai adus? - Da.
Discul favorit al Davinei.
Cum poate, deci, un vampir originar să se ducă în purgatoriul vrăjitoarelor?
Am murit ca vrăjitoare.
Am petrecut acolo luni de zile, captiv şi chinuit de strămoşi.
Odată ce trecem dincolo, vom fi pe teritoriu inamic.
Va trebui să ne mişcăm rapid s-o invocăm pe Davina şi să punem bomba.
Altfel, strămoşii ne vor ucide pe amândoi.
OK. Putem fi siguri că asta nu se va întâmpla?
Serios? Iei otravă?
Stilul tradiţional. Tot respectul.
Dă-mi-l acum.
N-am să te rog de două ori, Marcellus.
Numele meu e Marcel.
Şi nu-ţi dau nimic.
Nu-ţi pot permite să ai ceea ce mi-ar distruge familia.
Familia ta. Corect. Mulţumesc.
Klaus, Marcel ne va trăda. Am avut o viziune.
Eu vă voi trăda?
V-am implorat ajutorul şi voi aţi lăsat-o pe Davina să putrezească.
L-ai ucis pe Lucien pentru că voia să te omoare,
pe cei din familia ta, dar realitatea e că tu l-ai creat.
L-ai transformat, l-ai educat, apoi l-ai abandonat.
Şi apoi l-aţi învinuit pe el, fiindcă tot timpul e vina altcuiva.
Dar poate că voi eraţi personajele negative în povestea lui.
La urma urmelor, ăsta e stilul vostru, nu?
Ucideţi, mutilaţi, torturaţi, toate în numele familiei.
Mereu şi pentru totdeauna.
Admiram cândva acest jurământ.
Mi-a redat ceea ce era nimicit în mine.
Încrederea în cei pe care îi iubeşti.
Am fost un prost.
Mereu şi pentru totdeauna e doar o scuză ca să faci tot ce vrei.
Poate... că e timpul ca cineva să pună capăt acestui lucru.
Eşti pe cale să iei o decizie periculoasă.
Îţi cer să alegi cu înţelepciune.
Prea bine.
Nu mă poţi opri, Klaus!
Am vrut doar să te fac să nu iei o decizie pe care ai ajunge s-o regreţi.
Nu, ai vrut doar să-ţi menţii avantajul. Nu înţelegi?
Orice ar trebui să fac, Klaus, voi găsi o cale să te rănesc.
Nu vei fi niciodată în siguranţă, cât sunt eu în viaţă.
Poţi să-mi spui cât vrei că sunt din familie. Nu-ţi mai sunt prieten.
De azi încolo, nu sunt decât cel mai...
Nu!
Kol?
- Davina! - Doare!
- Ştiam că mă poţi auzi. - Sunt aici, iubire. Te ascult.
L-a luat curentul.
Am văzut viziunea Freyei.
Ce ai făcut?
- L-aş fi putut convinge... Aş fi putut... - Ce-ai fi putut?
Ai fi putut vedea nimicirea familiei din vina lui Marcel Gerard.
Era de-al nostru!
Ne dispreţuia.
Da, ne era prieten, făcea parte din familie.
În momentul pierderii Davinei, ne-a devenit duşman,
şi încă unul redutabil.
Îi conducea pe vampirii Strix, avea pe mână toate secretele noastre,
dar se pare că tot noi l-am trădat.
N-am avut de ales.
Chiar crezi asta?
Începem.
Ai făcut destul, Vincent.
Ar trebui să pleci.
Nu pot pleca.
Când se termină asta, strămoşii vor pierde legătura.
Va fi un nou început pentru vrăjitoare. Au nevoie de cineva să le conducă.
- Nu vreau să... - Vincent.
Nu e o cerere.
Elijah.
Iartă-mă.
Ce s-a întâmplat?
Spune-mi, te rog.
E vorba de Marcel.
L-am ucis.
- Davina... - Îmi poţi face o favoare?
Poţi să-i spui lui Josh să nu fie trist?
Spune-i că un prieten adevărat e tot ceea ce îi trebuie.
Majoritatea n-au parte de aşa ceva.
- Şi spune-i lui Marcel că-i mulţumesc... - Le voi spune amândurora.
Totul.
OK.
Nu ştiu cum să-mi iau rămas bun de la tine.
Ştii când te-am văzut prima dată?
În magazinul de muzică.
Nu. A fost înainte de asta.
Eram mort de veacuri, Davina.
Şi când m-am trezit,
eram într-un corp străin, înconjurat de intrigi şi uneltiri de familie.
Eram cuprins de mânia asta de care nu puteam scăpa.
Şi atunci, noaptea, te-am văzut ieşind din biserică.
Aveai o expresie tare tristă întipărită pe chip.
Ai mângâiat nişte flori moarte şi apoi te-ai oprit.
Te-ai uitat în jur
şi ai readus la viaţă acele flori cu magia ta.
Ai zâmbit şi ceva, înăuntrul meu, s-a deschis.
Eram mort de veacuri, Davina Claire, şi doar atunci m-am simţit din nou viu.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Hei! Trebuie să plecăm.
Fă să-i doară, Davina Claire.
Presupun că Elijah ţi-a spus.
Înţelegi, aşadar, de ce prefer să stau singur.
Şi el suferă, Klaus.
- Mai mult decât ai crede. - Dacă era inima fiicei noastre,
- l-ai mai fi apărat? - Las-o pe Hope.
Marcel mi-a fost ca un fiu.
Freya mi-a arătat ce a văzut Elijah.
Profeţiile nu greşesc niciodată.
Klaus, după tot ce ai făcut,
toţi oamenii ce i-ai ameninţat, torturat, ucis,
durerea la care l-ai supus, el te-a iertat tot timpul.
Trebuie să îl ierţi.
Vorbeşti ca şi Camille.
"DRAGOSTEA LE SUFERĂ ŞI LE CREDE PE TOATE,
TOATE LE NĂDĂJDUIEŞTE, TOATE LE RABDĂ. DRAGOSTEA NU PIERE NICIODATĂ."
1 CORINTENI, CAPITOLUL 17
Să înţeleg că planul tău a funcţionat.
Da.
Am tăiat legătura strămoşilor.
Suntem liberi.
Acum trebuie să fac să meargă bine şi aici lucrurile.
Hei, n-aş fi putut s-o fac fără ajutorul tău. Mulţumesc.
Da.
Ştii, luni de zile m-am simţit ca scos din minţi.
Simţeam că e ceva acolo, în întuneric,
aşteptându-mă.
Credeam că e o închipuire de-a mea.
Nu.
Mulţumesc, Vincent.
- Nu, omule... - Fiindcă mi-ai spus adevărul.
Bine.
Doar aşa puteai fi sigur, Elijah.
Cred că şi Niklaus înţelege deja asta.
Mai mult decât orice, trebuie să te ierţi pe tine însuţi.
"Când părerile de rău sosesc, nu trimit cercetaşi,
ci vin batalioane întregi."
Hamlet.
Pe această copie, l-am învăţat pe Marcel să citească.
Super. El nu e de faţă, aşa că...
E mort.
Serul.
Nu, Marcel nu l-a luat.
Din cauza mea.
- Dacă nu-l convingeam să aştepte... - Nu. Asta crezi tu?
Crezi asta, fiindcă Marcel a vrut ca ei să creadă asta.
Adevărul e că Marcel a luat serul în clipa în care i l-am oferit.
Nici măcar n-a şovăit.
Deci, dacă Mikaelson îl cred mort...
Vor avea o surpriză de proporţii.
Subtitrare: Retail