În episoadele anterioare din Originalii... Maxine.
E vorba de Adam... nu s-a întors acasă. L-am căutat peste tot.
Hope?
Am avut un coşmar. Totul e în regulă.
Eşti în siguranţă.
De ce-mi faci asta?
Numele de fată al mamei tale a fost Malraux.
Eşti ultima rămasă din haita ta, asta te face specială.
Mi-ai luat veninul. Când o să pot pleca?
Abia mi-a ajuns pentru antivenin.
Dacă cineva din familia mea va mai fi muşcat, voi avea nevoie să mai fac.
Marcel, oraşul este în pericol. E posibil să fie doar vina mea.
Simt că Klaus este încă în New Orleans.
Îl vom elibera astăzi pe Niklaus.
Vraja este puternică. Voi avea nevoie de puterea cuiva.
Orice s-a întâmpla, nu te opri până când Niklaus nu va fi liber.
Nik!
Eşti pregătit să-ţi vezi fetiţa?
Vrei să o trezesc? Nu.
Să o lăsăm să doarmă.
Ce ne reţine?
L-am salvat pe Nik, am scăpat de pericolul mortal,
de ce nu suntem într-un avion privat, în drum spre Saint-Tropez?
Pe drum, puteţi să povestiţi despre ultimii cinci ani.
Te asigur, n-ai pierdut prea multe.
Situaţia s-a schimbat. Vom pleca de aici destul de curând.
Trebuie să ne gândim la nepoata noastră.
Kol are dreptate.
Trebuie să punem un ocean între noi şi Marcel Gerard cât mai repede.
Azi nu plecăm nicăieri.
Vreau o zi de linişte cu fiica mea înainte de a o dezrădăcina.
- Orice întârziere înseamnă risc. - O zi.
Suntem în mijlocul pustiului, casa e camuflată,
n-am fost urmăriţi şi eu nu cer!
Hei, oameni buni, ia uitaţi cine s-a trezit!
Bună.
Mami, pot merge să mă joc în grădină?
Da.
Sigur.
Eva, unde ai fost? Eram îngrijorat.
Ţi-am adus jambalaya ta favorită pentru cină.
Vince, am veşti.
Ai fost în Cartier?
Haide, Eva... acela este teritoriul lui Marcel Gerard.
Şi tu ştii că vrăjitorii nu sunt în siguranţă acolo.
- Numărul morţilor creşte zilnic. - Nicăieri nu e sigur.
Chiar şi Tremé colcăie de vampiri.
De ce nu plecăm?
Am putea merge oriunde.
E o întreagă lume acolo unde nu trebuie să ne facem griji în privinţa lui Marcel.
Eva, iubito... Nu pot continua să am discuţia asta cu tine.
Bine? Asta e casa mea.
E mai mult decât noi doi, Vince.
Am fost în Cartier să o văd pe Sophie Deveraux.
Are un dar, ştii?
Ştie când o femeie e însărcinată.
- O să fiu tătic? - Da.
O să fii un tată minunat.
Dar nu aici.
Iubito, oriunde am merge,
copilul nostru va fi parte din linia mea de sânge.
Şi nu voi fi liniştit dacă nu e conectat la moştenirea lui.
O moştenire care ne-ar putea ucide pe toţi, doar pentru ceea ce suntem?
Nu. Pentru că, atunci când am crescut eu, locul ăsta era paradisul vrăjitoarelor.
Era cel mai bun loc din lume
unde să te afli dacă erai copil şi aveai puţină magie în tine.
Ăsta e New Orleans-ul pe care mi-l amintesc şi ăsta e
New Orleans-ul unde vreau să-mi cresc copilul.
Dă-mi şase luni, Eva.
Iubito, dă-mi şase luni şi îţi promit
că voi găsi o cale să fiu sigur că Marcel Gerard nu pune piciorul în Tremé.
Lasă-mă să fac asta. Te rog. Lasă-mă să fac asta pentru tine.
Iubito, lasă-mă să fac asta pentru copilul meu.
Bine.
Am primit mesajul despre băiatul dispărut. Oamenii mei sunt acolo, caută.
O să am nevoie să mă lămureşti.
Cum dispariţia unui vrăjitor înseamnă că tot oraşul e în pericol?
Ţi-o aminteşti pe soţia mea, Eva?
Eva, da, nebuna care fura copii.
N-a fost tot timpul aşa, Marcel.
Ce-ai văzut tu era o mască.
Era perfectă, omule. Era deşteaptă, era frumoasă.
Era plină de dragoste şi de lumină.
Apoi ceva rău a intrat în ea şi a înnebunit-o.
Şi n-a lăsat nimic decât întuneric.
Acum cred că acelaşi întuneric a revenit.
Eva încerca să sacrifice nouă copii.
Chiar crezi că cineva este...
Adam Folsom a fost doar începutul.
Oricine ar fi cei care fac asta...
vor vrea mai mult.
Ce lucruri îngrozitoare i-ai spus?
I-am spus că eşti un hibrid, ca mine.
I-am mai spus şi că eşti foarte bătrân.
În afară de asta, are doar şapte ani, putem să mai aşteptăm cu detaliile crude.
Cineva probabil m-a compromis.
- Poate cotoroanţa aia, Mary... - Opreşte-te.
Am petrecut cinci ani protejând-o de toate,
inclusiv de toate poveştile urâte care te înconjoară.
Nu-ţi ştie trecutul. Ce ştie ea este
că îţi protejezi familia, orice ar fi.
- Şi totuşi îi este teamă de mine. - E un copil sensibil.
Iar tu nu eşti chiar calm acum.
Ai fost prinţul ei din poveşti, Klaus.
Şi acum eşti adevărat.
Aşteptările sunt mari.
Acum, că fratele nostru şi-a descoperit nobilul scop...
- Şi tu? - Să-i dăm ziua asta cu fiica sa.
- Mâine vom căuta adăpost în altă parte. - Nu asta am vrut să spun, nu?
Nu mai eşti legat de el.
Probabil te-ai gândit la asta.
Deci ce vei face cu nemurirea ta,
acum, că nu mai ai povara salvării sufletului lui Nik?
Nu ştiu.
Şi tu?
Încă vrei o familie a ta?
Dragostea adevărată continuă să mă ocolească.
Deşi sunt sigură că acum există o aplicaţie pentru asta.
Îmi pare rău. Ştiu ce simţeai pentru Marcel.
Avem şansa unui nou început.
Poate ar trebui să folosim amândoi ziua asta liniştită...
să decidem care vrem să fie noul nostru început.
Îmi pare rău. Ştiu că doare.
Da, dar tu doar încerci să-ţi ajuţi familia. Înţeleg.
Se pare că suferă cu adevărat.
Li s-au înecat corăbiile?
Eşti plină de tăieturi. De ce nu te vindeci?
N-am priceput niciodată mentalitatea de haită a lupilor.
Credeam că e ceva greşit cu mine.
Dar sunt un cetăţean model în comparaţie cu tine.
O regină a vârcolacilor care îşi trădează semenii pentru câţiva vampiri.
Dezgustător!
De ce nu are masca?
- Ne trebuie cât de mult venin. - Avea nevoie de o pauză.
Va supravieţui.
Dacă nu obţinem destul venin să facem mai mult leac,
fraţii mei nu vor fi aşa de norocoşi.
Fă ce trebuie să faci. Eu nu pot respira aici.
Ce drăguţ!
Mama a spus că şi ţie îţi place să pictezi.
Aşa e.
Foarte mult.
Nu mă voi obişnui niciodată cu asta.
Will.
Mulţumesc că ai venit. Ai veşti pentru mine?
Nu din cele bune. Adam Folsom nu e singurul nostru caz.
Avem trei rapoarte suplimentare de copii dispăruţi.
Vince, poate ăsta nu e genul tău de caz.
Lasă-mă pe mine să desfăşor investigaţia.
Îţi voi spune dacă se întâmplă ceva supranatural.
Trebuie să stai departe de asta, bine?
Vreau să te asiguri că poliţia stă departe de asta...
N-am să te las singur să te descurci cu patru copii lipsă.
N-am să fiu singur, îl am pe Marcel şi vampirii săi.
- Tot n-am încredere în Marcel. - Eu nu...
Foarte rău.
Pentru că sunt singurul de pe aici care face ceva.
Unul dintre oamenii mei a văzut lumini la vechiul conac Strix.
Locul a fost părăsit de ani buni.
Dintr-o dată, lacătul dispare de la uşa din faţă.
- Ar trebui să anunţ asta. - Will, omule, încerc să te protejez.
Bine.
Răpirile astea vor ajunge în presă, Vince.
Aş zice că mai ai cel mult până la sfârşitul zilei.
Să mergem la muncă.
Hei, aşteaptă.
Nu scufundai tu chestia asta în lichid inflamabil azi-dimineaţă?
Marcel, fă-mi o favoare.
Vreau să ţii cartea aia departe de mine.
Dacă încerc măcar să vin după ea, vreau să mă ucizi.
Iată-te! Oriunde sunt băutură şi fete.
Am venit aici să stau puţin liniştit, mulţumesc foarte mult.
Du-te şi stai singur în altă parte, pentru că trebuie să mă gândesc
şi aş vrea s-o fac lângă nişte vin scump.
După ce am fost captivi cinci ani în aceeaşi casă,
suntem din nou captivi într-o casă.
Măcar asta nu are sânge imaginar.
Nu e normal.
Să trăim atât de aproape vreme de o mie de ani.
Paranoia, trădare, violenţă şi de la capăt.
Suntem strigoi, deci dacă tu cauţi normalul...
Nu-mi plac schimbările.
Şi ce e cu melancolia bruscă? Te aşteptai să ieşi
din Chambre de Chasse şi să ajungi într-o familie vindecată de disfuncţii?
Când eram acolo, părea că lumea s-a oprit.
Dar nu a fost aşa. A continuat să existe fără Davina.
Ştii, azi ar fi împlinit 23 de ani.
Şi mă întreb, ce ar fi făcut cu timpul.
Ar fi făcut lumea asta un loc mai bun.
Între timp, noi suntem aici, respirând.
Şi ce facem?
Paranoia, trădare, violenţă şi de la capăt.
Asta nu este o pedeapsă.
E un rău necesar.
Mulţi oameni care fac rău se conving pe ei înşişi că e necesar.
Calmează-te.
E pentru rănile tale.
Eşti un lup.
De ce nu te vindeci?
Am ieşit cu un chirurg ortoped.
Într-o dimineaţă am încercat s-o impresionez într-o drumeţie şi am căzut.
Mi-am rupt glezna, dublă fractură.
A făcut totul să mă ajute până când, a doua zi,
a văzut că eram ca şi nouă.
S-a speriat.
E nasol să fii o anomalie medicală.
Deci ai pus o vrăjitoare să-ţi încetinească procesul de vindecare?
Nu. Am furat o legitimaţie, am intrat în laboratorul de patologie.
Am folosit o mostră de ţesut pentru a-mi analiza chemotaxonomia enzimelor...
chiar şi un monstru este totuşi un organism biologic.
Expus la substanţele chimice corecte, poate fi slăbit sau întărit,
aşa că am creat un tratament care să diminueze calităţile de vârcolac.
N-a fost magie, a fost medicină.
Ştiu că ai văzut multe nebunii de-a lungul anilor,
dar nu te-am văzut vreodată speriat.
O să-mi spui cu ce ne confruntăm aici?
Cu trecutul.
Trecutul tău, trecutul meu.
Acum opt ani, conduceai oraşul ăsta cu o mână de fier.
Aveai multe vrăjitoare îngrozite la fiecare colţ de stradă.
O protejam pe Davina...
Şi eu am avut ceva de protejat.
Şi am vrut să te elimin, Marcel.
Pentru soţia mea.
Pentru copilul meu nenăscut.
Deci...
Încep să caut forme de magie împotriva cărora nu te poţi apăra.
Nu găsesc nimic.
Şi apoi, într-o noapte, intru în casă
şi găsesc un carnet de notiţe pe masă.
E un manual cu instrucţiuni.
Magia cu jertfe,
dar nu seamănă cu nimic din ce am văzut sau am practicat înainte.
M-a făcut să mă simt invincibil.
Nu e ca şi cum ai fi primul vrăjitor din New Orleans
care face un sacrificiu pentru străbunii lui.
Nu e pentru străbuni, Marcel, asta e ceva diferit.
E ceva mai vechi decât străbunii.
- Şi cartea nu i-a dat un nume. - Bine, deci cine ţi-a dat cartea?
- O vrăjitoare trebuie să o fi pus, sau... - Asta e problema, Marcel...
Cartea e scrisă cu scrisul meu.
Şi eu nu-mi amintesc să o fi scris.
Lasă-mă să ghicesc.
Vrei ca lumea să dispară.
Nu întreaga lume.
Tu poţi rămâne.
Şi Hope.
Klaus ne poate vizita la sfârşiturile de săptămână, cred.
Am trădat mulţi oameni în ultimii cinci ani, Elijah.
Am ucis oameni doar pentru a-mi şterge urma şi a o proteja pe Hope.
Am fost nemiloasă.
Ai fost o Mikaelson.
Ai făcut ce trebuia să faci.
Adevărul este, eu aş...
face-o din nou.
Mi-am spus de o sută de ori că totul a fost pentru Hope, dar,
poate am făcut-o şi din motivele mele egoiste.
Când nu eram cu fiica mea nu mă gândeam decât la tine.
Ar trebui să fiu fericită acum,
dar unul dintre ai mei este într-un hambar,
nefericit şi speriat...
şi nu merită să fie acolo.
Elibereaz-o.
- Dacă Marcel te găseşte... - Nu poţi face asta o veşnicie.
Viaţa ta înseamnă mai mult decât salvarea familiei Mikaelson. Crede-mă,
te vei pierde.
Am pictat pe piele de animale, cel mai mult.
Pe scoarţă, pe zidurile peşterilor...
Ai trăit într-o peşteră?
Am trăit într-o cocioabă, ne înghesuiam toţi în două camere.
Era, de fapt, mai drăguţ decât pare.
Credeam că unchiul Kol sforăia.
Tare, aş adăuga.
Pariez că era bine, aveai tot timpul alţi copii cu care să te joci.
Era bine, de fapt.
Dar tot m-am simţit singur. Diferit de fraţii mei.
De exemplu, îmi plăcea arta. Obişnuiam să pictez
flori şi fructe.
Astea portocalii sunt cele mai vibrante.
Îmi place portocaliul.
Uite un fluture.
Cred că e rănit.
Da, are o aripă ruptă.
Nu-i spune mamei.
Eşti liberă să pleci.
Câteva cuvinte de despărţire.
Cât timp eşti în viaţă, vei fi vânată.
Nu te poţi întoarce la vechea ta viaţă. Trebuie să dispari.
Vine cineva. Pleacă acum.
Unde e?
- A trebuit, Freya. - A trebuit să ce?
- Să-mi condamni familia la moarte? - Da, mă duc după ea.
Nu prea cred.
Mişcă-te!
Pot face mult mai rău.
- Nu-mi sta în cale! - Freya, opreşte-te.
Avem destul venin să facem leacul. Nu ne trebuie o sursă continuă.
Să plecăm, să-l evităm pe Marcel...
Marcel ar putea da oricui fiole cu veninul său.
Nu putem evita o ameninţare care este peste tot.
Keelin n-ar trebui să sufere pentru asta.
Brusc tu hotărăşti ce e bine şi ce e rău?
Am făcut destul rău în viaţa mea, Freya. Lucrurile s-au schimbat acum.
Am o fetiţă dulce care se plimbă
vindecând fluturi răniţi cu magia ei.
Dacă ţinem pe cineva prizonier în hambar, va pune întrebări.
Spune-i că lumea e un loc rău
şi că uneori trebuie să facem lucruri rele pentru a supravieţui.
- Îi va fi mai bine dacă află devreme. - Nu e treaba ei să se protejeze.
E a mea. A noastră.
Şi asta include protejarea inocenţei ei.
E o Mikaelson. Poate trăi fără inocenţă.
Nu poate trăi fără familia ei. E o Mikaelson.
- Şi tu eşti... - Destul!
Înainte de a spune ceva ce vei regreta.
Mulţumesc, frate.
Acum, dacă mă scuzaţi, am de vânat un lup.
O vei lăsa să plece.
Bine.
Nu te ştiam pe atunci.
- Când erai cu Eva. - Nu.
Eu te ştiam al naibii de bine.
Cred că rănile de război nu se vindecă niciodată.
N-a fost un război, Marcel. N-a fost război, a fost un măcel.
Vezi tu, vrăjitorii care nu ţi-au urmat regulile au fost măcelăriţi.
Da, mă învinovăţeşti pe mine pentru ce a fost. Pentru că ai pierdut-o.
Ce s-a întâmplat cu Eva e din cauza mea, nu din cauza ta.
În fiecare zi încerc să uit asta.
În fiecare zi pierd.
N-ai venit deloc în pat.
Încerc să-mi dau seama de asta.
Am sacrificat capre şi şerpi, dar nu pare să fie destul.
Parcă ar mai trebui ceva.
Trebuie să dormi, Vince.
Eva, asta e pentru noi. Bine? Imaginează-ţi asta.
Destulă putere
încât să nu ne îngrijorăm că vom creşte un copil cu frică de Marcel Gerard.
Să avem un copil care învaţă magia din motivele corecte,
pentru bucuria de a şti şi pentru că îi împlineşte sufletul,
în loc de a învăţa pentru că are nevoie să se protejeze.
Bine.
- Atunci arată-mi. - Nu.
Nu, Eva. E prea puternic.
Serios?
Sper că nu pui la îndoială priceperea mea la magie.
- Suntem o echipă, nu? - Întotdeauna.
Îmi imaginez că un sacrificiu real...
trebuie să fie ceva iubit cu adevărat.
Ceva iubit cu adevărat.
- De asta a început să sacrifice copii. - Eva era dedicată acelei puteri.
Şi dorea să meargă mai departe cu asta decât doream eu.
Şi asta m-a speriat.
Am fost amândoi de acord să ne oprim. Apoi, într-o zi...
copiii au început să dispară din pătuţurile lor.
Mama spune că atunci când mai cresc, Freya mă va învăţa farmece adevărate.
Cred că te descurci bine singură.
Nu le pot controla foarte bine mereu.
Uneori mă sperie.
Tu, draga mea,
eşti fiica lui Klaus Mikaelson.
Vei fi cea mai măreaţă vrăjitoare pe care a văzut-o vreodată lumea.
Şi nimic nu te va speria.
Ştiu ce eşti.
Cel mai puternic din lume.
Destul de puternic încât poţi ţine toate lucrurile rele departe.
- Care lucruri rele? - Oamenii răi. Monştrii.
Oameni care sunt răi, egoişti şi furioşi.
Nimic n-o va răni pe fetiţa mea.
Nimic nu se va apropia. Eşti tot ce contează pentru mine.
Tremuri. Ţi-e frig?
Da. Mi-a fost frig de un timp.
Să mergem înăuntru. Poţi să-mi arăţi desenele tale.
Fiica mea e o artistă pricepută.
E mult mai bună decât ai fost tu vreodată.
Cu siguranţă, pragul e foarte jos.
Arta adevărată se pierde în faţa minţilor slabe.
Kol a vrut să-mi iau la revedere.
Cred că n-ar trebui să fiu surprins.
- Ce urmăreşte de data asta? - Contează?
- Se va întoarce. - A fost mereu un egoist.
A murit de două ori şi a stat cinci ani prins în lumea de vis a Freyei.
- Îi poţi ierta puţin dorul de ducă. - Nu te văd făcându-ţi bagajele.
Nik, nu mai ai nevoie de mine.
Ştiu că sunt sora ta favorită şi sigur
te ador.
Dar e loc pentru mai mult în inima mea.
Vreau dragoste.
Vreau o familie a mea.
Şi n-ar fi drăguţ dacă măcar o dată ne-am despărţi în termeni buni?
Fără pumnale, fără exile.
Doar la revedere acum. Ne vom revedea curând.
Tu ai fost singura
care nu m-a tratat ca pe un neadaptat.
Secole de-a rândul, singurul meu loc a fost lângă tine.
Şi acum este lângă fiica mea.
Cred că meriţi să-ţi găseşti şi tu locul în lume.
Mulţumesc.
Dormea?
Cu pantofii plini de noroi în picioare.
Cine altcineva pe care îl cunosc mai face aşa ceva?
Aştepţi musafiri?
Da. Ar trebui să apară în orice moment.
Cred că o să-ţi placă.
Eşti bine?
Rebekah m-a întrebat ceva...
Cine aş fi dacă Niklaus n-ar mai avea nevoie de mine.
Am vreo dorinţă proprie?
Şi m-am gândit la asta.
A fost o vreme, acum mult timp, când îmi amintesc că voiam mai mult.
Cumva eu am...
mi-am pierdut sentimentele prin sânge şi haos.
Nu poţi lăsa lucrurile rele din trecut să te definească.
Te cunosc.
Eşti bun.
Nu, tu eşti bună.
Am greşit când am spus că eşti o Mikaelson.
Nu eşti o Mikaelson. Nu ai inimă de Mikaelson.
E prea mult bine în tine.
De asta te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Te rog!
Ţi-am spus că nu-ţi pot da drumul.
Ai de ales.
Te întorci cu mine sau voi face ca asta să doară.
Pleacă de lângă ei.
Te cunosc.
- Vincent Griffith. - Cum de îmi ştii numele?
Pentru că tu ai fost eu.
- Te vrea aici. - Mă vrea aici?
Despre ce vorbeşti?
E chestia aia, chestia care trăieşte în acest oraş.
În noi toţi.
E în tine.
Iubindu-te.
Cum ţi-a iubit şi soţia.
Cu care ochi preferi să-ţi vezi sfârşitul?
Să fie îndeplinit.
Tati?
Cred că ceva nu e în regulă.
Dă-i drumul!
Dă-i drumul chiar acum.
Credeai că eşti unic, Vincent?
Că te-a ales doar pe tine?
Am avut un vis...
despre un om rău.
Rănea aceşti copii şi cred că m-a rănit şi pe mine.
Nu vezi?
Tu ai eliberat-o, Vincent.
I-ai dat suflu.
Şi acum trebuie hrănită.
Sunt ameţită.
- Şi mă doare capul. - Hayley!
Marcel, vraja e în mişcare deja. Suge viaţa din copiii ăştia.
Îngheaţă.
E în regulă.
Mamă, mi-e aşa de frig.
Vincent, ce dracu' e asta?
Acel vrăjitor a folosit obiecte personale pentru a-i lega cu vraja.
Totemuri.
Ştiu vraja asta. O pot inversa.
Vincent?
Da, omule.
Da, eşti bine.
Poţi sta în picioare?
Poftim.
Marcel, avem cinci totemuri şi avem patru copii.
Bine, cine e celălalt copil?
Frumoasă maşină!
Te deranjează dacă o împrumut?
Ştiam că o să-ţi placă maşina asta.
Eşti aşa de previzibil.
- Ce faci? - Îmi lipseşte o aventură
şi Saint-Tropez e un loc la fel de bun ca oricare altul.
Pe lângă asta, cineva trebuie să te ferească de necazuri.
Paramedicii au dus copiii la spital pentru a fi verificaţi.
Poliţia va anunţa părinţii.
Se pare că eşti un erou.
Adam ar fi putut să moară.
Toţi acei copii ar fi putut muri şi o să-ţi spun ceva,
dacă Hope Mikaelson e legată cu acea vrajă, atunci va muri.
Trebuie să o aducem înapoi.
Trebuie să aruncăm o vrajă de curăţare pe pământul oraşului New Orleans.
- Abia am scăpat de ei. - Adu-i înapoi, Marcel.
E un copil, nu? Şi, practic, e sora ta.
N-a fost niciodată bolnavă.
E o afecţiune magică.
Pare...
Nu ştiu, e greu de explicat. Aproape rece.
E de la Vincent Griffith.
El ştie ce nu e bine cu Hope, el o poate vindeca.
Dar trebuie să mergem înapoi la New Orleans.
- S-a făcut. - În regulă, bine.
Întâlneşte-te cu ei.
Ajută-i. Fii discret.
Nu vreau să ştie nimeni că i-am lăsat să se întoarcă aici.
De ce Hope?
De ce să alegi un copil care e probabil la 1.600 km distanţă?
Pentru că e o vrăjitoare specială, e dintr-o linie de sânge specială.
E puternică. S-a născut aici, în Cartier.
Un asemenea sacrificiu e ceva ce va fi răsplătit.
Bine. Nu lăsa să i se întâmple ceva.
Ai spus că ai intrat în asta de dragul copilului tău nenăscut.
Ce s-a întâmplat?
Când am aflat că Eva era răspunzătoare pentru răpirea acelor copii,
am ştiut că trebuia să fac ceva în legătură cu asta.
Era mult prea afectată pentru a răspunde la întrebări,
aşa că am adus câţiva vindecători şi am încercat s-o curăţăm.
Am folosit fiecare picătură de putere pe care am avut-o.
Iubito!
Dar nu era posedată de niciun demon.
Ea devenise un demon.
Deci nu ştiu, chiar nu ştiu ce s-a întâmplat cu copilul nostru.
Nu ştiu dacă a fost magia cu jertfe.
Nu ştiu dacă au fost încercările mele de a o salva.
Nici măcar nu contează.
Oricum ar fi, e vina mea.
Ştiu ce gândeşti.
Sunt vrăjitoarea cea rea în povestea ta.
Dar dacă eu te pot găsi înseamnă că mulţi alţi oameni o pot face.
Singura diferenţă e că ei toţi te vor moartă.
Familia mea are nevoie de tine în viaţă.
- Fii recunoscătoare pentru asta. - Vrei să-ţi mulţumesc?
Vino mai aproape, aş vrea să-ţi arăt recunoştinţa mea.
Fraţii mei se îndreaptă către New Orleans,
punându-se pe ei în pericol pentru a o apăra pe nepoata mea.
Ne trebuie un leac, acum mai mult ca oricând, doar dacă...
dacă nu distrugem boala.
Despre ce vorbeşti?
Tu... vrei să fii liberă, nu?
Poate mă poţi ajuta să ne eliberăm cu toţii.
Ai spus-o chiar tu, un monstru e doar un organism biologic.
Dacă ai găsit un mod de a te slăbi,
poate mă poţi ajuta să slăbesc pe altcineva.
Magia mea, medicina ta.
- Îmi oferi o înţelegere? - Îţi poţi căpăta viaţa înapoi.
Mai întâi, tu şi cu mine vom găsi o cale de a-l ucide pe Marcel Gerard.
Nu trebuie să vii.
Ai petrecut cinci ani ca prizonier al lui Marcel, acum lasă-mă s-o iau pe Hope.
Hayley e înnebunită, stai şi linişteşte-o.
Dacă într-adevăr este o cursă, dacă Marcel vrea să ne ucidă,
fiica ta are nevoie de un tată.
Mergem cu toţii.
Ea are nevoie de mine, eu am nevoie de voi amândoi.
Suntem familie, stăm uniţi.
Ce trăieşte în mine trăieşte în tine.
Goliciune.
Foame care nu-ţi dă pace în interior.
E încă aici.
Şi tu vei fi cel care îi dă suflu.
Ai plecat pentru că te-am lăsat eu.
Pentru că are nevoie de tine pentru mai târziu.
Clocoteşte încă în pământul acestui oraş.
Bate în inimile oamenilor voştri.
Va fi hrănit şi va fi eliberat.
Vom fi eliberaţi cu toţii.
E în regulă, copii.
Totul va fi bine.
Subtitrare: Retail