Bărbații vor vrea să te învețe lucruri.
Nu înseamnă că sunt mai deștepți.
Rareori sunt, dar îi face să se simtă mai bărbați.
Îți arată ei cum stau lucrurile.
Tu îi lași în damblaua lor
și mergi mai departe, îți vezi de treabă.
Numai o femeie puternică poate rămâne singură
într-o lume în care te mulțumești cu te miri ce
doar ca să ai ceva.
Poftim!
Să nu uiți niciodată cine ești.
- Pion la R4. - Pion la ND4.
- Cal la NR3. - Pion la D3.
Pion la D4.
Pionul ia pionul.
- Ia calul. - Cal la NR3.
- Cal la ND3. - Pion la CR3.
- Pion la N4. - Pion la N4.
Deschiderea Levenfish. Nu-mi place.
Rege la N3.
- Iau calul. - Iau cu pionul.
Pion la R5.
Pionul ia iar.
Știi ce zice Scharz despre asta în nota de subsol?
Eu nu citesc alea.
- Ai face bine să începi. - Nu-mi place Scharz.
Nici mie nu-mi place, dar l-am citit.
Ce muți?
Dama ia dama. Șah.
Este cald azi.
Mi-e rău.
Nu aia.
Asta.
Benny?
Haide!
MAESTRUL ȘAHULUI
- O baie găsesc? - Da, acolo.
E loc în dulap. Poți să-ți agăți hainele acolo, dacă vrei.
Bine.
- Credeam că am canapea. - Nu, am spus sufragerie.
Trebuie doar...
s-o umflăm.
- Mă ocup eu. - Serios?
- Ești sigură că te descurci? - Da.
Nu am băutură în apartament.
Nici nu mă gândeam.
Te poți schimba în dormitor.
Vreau să fac duș.
Ești invitata mea.
Uite, începem cu astea.
"Congresul internațional de șah Hastings.
Sala Falaise, White Rock Gardens.
Lista jocurilor.
Luchenko-Uhlmann. Borgov-Penrose."
"Șahul Maeștrilor."
Jocurile lui Hastings mai întâi. Sunt eu negrul.
N-am luat micul dejun.
- Ai ouă în frigider. - Mulțumesc.
Începem cu jocurile lui Borgov.
- Toate? - Va participa la Paris.
Bine.
Mai întâi mănânc.
De ce nu avansează cu calul? De ce nu se protejează de tură?
Ce se alege de pionul izolat?
Repeți jocul ca să simți victoriile pe pielea ta.
Citești cărți în stilul Reinfeld,
înțesate cu dame sacrificate și melodramă.
Știi din propria experiență
că nu te poți baza pe faptul că adversarul își va pierde dama
sau pe un mat-surpriză cu calul și tura.
Dar tu așa ești.
Șahul obișnuit ți-e anost,
chiar și jucat de Mari Maeștri.
Ți se pare anost ca analiza jocului lui Reuben Fine.
Și apoi contraanaliza din revistă,
care sublinia erorile lui Reuben.
Benny...
Ia uite!
Fine a ratat una.
Uite. Ești gata?
Negrul...
mută așa...
cu calul.
- Da. - E bine!
Da.
Și n-ai mai făcut așa ceva până acum.
Jucăm șah serios.
Șah eficient.
Genul de șah jucat de cei mai buni jucători din lume, sovieticii.
Știi de ce sunt cei mai buni jucători din lume?
Au cele mai bune costume?
Pentru că joacă împreună, în echipă, mai ales în cazul amânărilor.
Se ajută reciproc.
Noi, americanii, lucrăm singuri, pentru că suntem niște individualiști.
Nu ne place să primim ajutor.
Tu mă ajuți pe mine acum.
Oare?
Mai degrabă pare că te adorm.
Îmi pare rău. Sunt obosită.
Ar trebui să mă culc.
Și să ratezi distracția?
O să supraviețuiesc.
Ce distracție?
Mă întreb cine ar putea fi.
- Bună! - Bună!
La țanc!
Intrați!
Mă bucur să te văd.
Beth Harmon, Hilton Wexler și Marele Maestru Arthur Levertov.
Noua campioană.
Bună!
Felicitări! Benny avea nevoie de o palmă.
Alo! Mi-am luat destule palme.
Bună, Beth!
Eu sunt Cleo.
Bună!
Faci și probleme?
- Nu. - Niciodată?
Le consider irelevante.
Poziții care nu apar niciodată în jocuri.
Asta cred că ți-ar plăcea.
Bine.
- Pot să le mut? - Te rog.
Hilton, ea nu e obsedată de probleme.
- E campioana americană. - E în regulă.
Asta e...
printre preferatele mele.
Cum câștigă albul în trei?
Benny, unde ai dosite paharele?
Nu-i mai distrage atenția!
Nu-i nimic.
Rege la D7.
Iisuse! Ce rapid!
Bei ceva?
Nu, mulțumesc.
Mă ocup de mâncare.
Bun, ajunge.
- Haide! - Benny, tu faci vreodată curat?
Ești cu Arthur sau Hilton?
Cu amândoi.
Cu niciunul.
Doi sunt mai buni decât unul, știi tu...
Da, o dată.
De unde vă cunoașteți?
E o poveste tristă despre mine,
o despărțire urâtă și o plimbare prin Grădina Luxemburgului,
unde cei doi m-au împiedicat să mă sinucid.
Cum spuneam, o poveste tristă.
Dar am trecut pe lângă ei,
iar Arthur și Hilton se certau aprig pe-o tablă de șah.
M-a fascinat pasiunea lor.
Sau așa spun ei.
Adevărul e...
că Benny era acolo și el a fost cel care m-a fascinat.
A trecut.
Cu ce te ocupi?
Ghicește.
Ești în lumea modei?
Ce frumos ai spus-o!
Sunt model.
Cred că e palpitant.
Moda e palpitantă. Prezentările și modelele sunt insipide.
Dar îmi plătesc chiria în Marais.
- N-ai fost la Paris? - Nu încă.
- Locuiești acolo? - Uneori.
Uneori la Berlin, alteori aici.
Sunt...
Cum se zice? Nomadă.
Nu știu. Mie mi se pare interesantă lumea modei.
Și îmi imaginez că îți dau multe haine gratis.
Îți plac hainele frumoase?
Da.
Tu n-ai putea fi model.
Ești frumoasă, dar ești prea deșteaptă.
Modelele sunt ființe goale.
Obiectivul camerei le umple de culoare și textură,
ba chiar și de mister.
Dar goliciunea nu poate fi învăluită în mister,
trebuie să pui ceva interesant peste ea.
Așa și modelele.
Doar hainele de ele.
Majoritatea sunt groaznice la pat.
Dar când nu mănânci, cum să fii bun la pat?
Poftiți.
Ce?
Hai să facem un simultan.
Tu... joci cu toți.
Nu eu. Nici nu știu regulile.
Eu asist.
- Avem destule table, piese? - Da, în dulap. Le putem aranja pe podea.
Bine.
- Ce timp avem? - Hai să jucăm șah rapid.
Asta ne va da un avantaj. Noi vom avea timp de gândit.
- Vreau să încerc - Nu prea te pricepi.
Pe zece parai că te bat?
Nu mai bine pierzi cu toți ceilalți?
Nu mai bine îți trag una?
- Zece dolari pe fiecare joc. - Bine. Sunt banii tăi.
O să fie.
Încă o dată.
Din nou.
Nu.
Ei bine, puștoaico...
ai reușit.
Mi-a făcut plăcere. Caută-mă dacă vii la Paris.
- Te găsesc peste două săptămâni? - Cine știe?
- Pa! - Pa!
Ce?
Nimeni nu mi-a făcut așa ceva în 15 ani.
- Nici măcar Borgov? - Nici.
Și sunt trează huhurez, cum ar spune Alma.
Eu nu sunt.
Noapte bună!
Stai.
Da?
Îți mai place părul meu?
Deci asta era senzația.
Alo!
Să joci siciliana.
Ce?
Cu Borgov, să joci siciliana.
De ce? La asta se pricepe cel mai bine.
Și ție îți e cel mai la îndemână.
Joci întotdeauna cum îți e mai ușor ție.
Joci cum îți pică mai bine.
Mulțumesc.
Altceva?
Încă ceva.
La concursurile mari, nu spui "șah".
Vorbești serios?
Da, foarte. Și nici nu culci regele.
Nu asta te întrebam.
La asta te gândești acum?
Noapte bună, Benny!
Noapte bună!
Bun venit la concursul nostru internațional!
Este un concurs cu runde fiecare cu fiecare.
Sunt șase jucători și cinci runde.
O rundă pe zi timp de cinci zile,
cu o zi liberă pentru amânări.
Pozițiile pe tabel au fost alese aleatoriu,
fiecare cu culoarea corespunzătoare.
Dle Borgov, cum e să concurați cu jucătorii mai tineri
și cât mai credeți că veți mai juca?
"Mă simt bine, la fel ca atunci când aveam patru ani
și am jucat prima dată.
Șahul încă... îmi trezește aceeași pasiune.
N-am de gând să mă opresc și cred...
că voi muri cu capul pe o tablă de șah."
Dră Harmon, ce le spuneți celor din Federația de Șah,
care vă acuză că sunteți prea extravagantă pentru un jucător serios?
Le-aș spune că e mai ușor să joci șah
fără povara mărului lui Adam.
Ce părere aveți despre jocul cu Alec Bergland?
Îl aștept cu nerăbdare.
Credeți că îl puteți învinge?
Trebuie să-l înving.
Dră Harmon, cum vă simțiți înaintea revanșei cu maestrul Borgov?
Foarte bine. Am dormit în avion, am ajuns la Paris odihnită.
Mă simt foarte bine.
Noaptea, stau în cameră și studiez jocurile dlui Borgov.
Inclusiv cel împotriva ta din Mexic?
Mai ales pe acela.
Aveți 40 de mutări în două ore și jumătate.
Întrebări?
Bine. Succes tuturor!
Să câștige cel mai bun sau cea mai bună!
Scuzați! Îmi puteți da un autograf?
Mademoiselle.
Mâine jucați dv...
împotriva maestrului Borgov.
Alo?
Ai crezut că te poți strecura în oraș fără să știu?
Cine e?
Și acum mă jignești?
- Cleo? - O Cleo foarte tristă.
Îmi pare rău. Am fost...
- Unde ești? - La parter.
- Aici? - M-am gândit că ai vrea să bem ceva.
Trebuie să joc mâine.
Un pahar și te întorci în cameră, la program.
E finala.
Ar trebui să dorm.
Sigur că da. Înțeleg.
Dar poate mâine-seară?
Cine știe unde voi fi în viitor?
Dar îți urez noroc.
Mulțumesc.
E un bar minunat.
O să închin un pahar pentru succesul tău.
Vise plăcute!
Bună!
Deci fata drăguță e și talentată, și are și gusturi?
Nu te mai suport!
Mersi, asemenea!
Un singur pahar.
- Vreau să mă culc devreme. - Bine.
Ce băutură alegi, atunci? Trebuie să fie specială dacă e doar una.
Tu ce bei?
Se numește pastis.
O băutură tipic pariziană.
Gustă.
Aduce a lemn dulce.
De la anason.
Îmi place.
M-aș vedea trăind aici.
Și eu te-aș vedea.
Într-un mic pied-à-terre pe Rue des Capucines sau pe Bd Raspail.
Peste câțiva ani, voi fi campion mondial.
Pot trăi unde vreau.
Se va întâmpla mult mai devreme.
Dacă aș locui aici...
aș merge la piese de teatru, la concerte și...
Aș lua prânzul în fel și fel de cafenele.
Și m-aș îmbrăca precum femeile de aici.
Sunt foarte elegante cu rochiile și coafurile lor...
Deja ai mult mai mult decât ele.
Și ceva ce nu are niciuna.
Talent.
Iar asta îți poate oferi o viață de invidiat.
Nimic nu mă ține în Kentucky.
Posibilitățile sunt nesfârșite.
Și una dintre ele se holbează la tine.
Nu, se uită la tine.
Ba vezi să nu!
Ești foarte frumoasă.
- Nu mă văd așa. - Atunci ești oarbă.
Îți place sexul?
- Cleo! - Ce?
Ți-a plăcut să i-o tragi lui Benny?
- Uneori. - Ce romantic!
Te-ai îndrăgostit vreodată?
- Nu de Benny. - Sigur că nu.
Benny se iubește numai pe sine, nu e loc de altceva.
Deci încă ești îndrăgostită?
Cum îl cheamă?
Townes.
Pentru dragostea neîmpărtășită.
Și bărbații proști.
Exact.
Ia să vedem câte minciuni îndrugă.
Poftim?
Bine?
Mulțumesc!
Îmi pare rău.
Cedez.
Se zvonește că erai beată.
Nu eram beată.
Sau mahmură.
Puteam să fiu perfect trează.
N-ar fi contat.
Pe asta chiar n-o cred.
La ce oră ajungi? Pot să te iau.
Mă întorc la Lexington.
- Vreau să fiu singură. - Fix de asta nu ai nevoie.
Beth, te rog, vino la New York. Putem discuta.
- Beth? - Mulțumesc, Benny.
Pentru tot.
N-ar trebui să fii singură.
Știi ce se întâmplă.
Poate că asta vreau.
Ce, să te îmbeți?
Da, mangă.
Să-mi beau mințile.
Poate să mă și droghez. De ce nu?
- N-ai face-o dacă ai fi cu mine. - Știu.
Și dacă te-aș lăsa să te îmbeți, ai veni atunci?
Benny, habar nu am ce fac.
Sau ce voi face.
- Alo! - Sunt Dick Chennault.
Avocatul tău.
Te-am sunat de trei ori ieri și alaltăieri. Unde ai fost?
La Paris. Am jucat șah.
Cred că a fost minunat.
Cu ce te pot ajuta, dle Chennault?
E vorba de Wheatley. Nu vrea să semneze.
Ce să semneze?
Actele pentru predarea casei.
Poți să vii aici ca să rezolvăm?
Nu e nevoie de mine. Tu ești avocatul.
Și a spus că va semna tot ce trebuie, deci...
Se pare că s-a răzgândit.
Intrați.
Beth.
Dl Wheatley are o propunere.
Poți locui aici în timp ce îți cauți o locuință.
Credeam că pot păstra casa dacă plătesc ratele.
Dl Wheatley spune că ai interpretat greșit.
El susține că doar ți-a permis să stai în casă...
până găsești altceva.
Nu e adevărat.
A zis că-mi rămâne mie.
Mai știi?
Nici nu te uiți la mine?
- Tu m-ai adoptat. Nu vorbești cu mine? - Alma.
- Ea voia copil. - Ai semnat actele.
- Ți-ai asumat o responsabilitate. - Alma voia să te adopte, nu eu.
Nu ai dreptul la tot ce dețin doar că am vrut să-i închid gura.
Nu că ar fi mers.
Tu m-ai adoptat.
Nu ți-am cerut eu.
- Ești tatăl meu. - Banii pe casă sunt ai mei!
N-o să mi-i ia vreo orfană șmecheră!
Nu sunt orfană.
Sunt fiica ta.
Eu nu consider așa.
Nu-mi pasă ce spune avocatul tău.
Nici ce a spus Alma. Femeia aia nu-și putea ține gura.
Credeam c-o va ajuta pianul.
Deci iată-te!
Ce jalnic!
Ai auzit-o cântând?
Desigur.
Da, dar ai ascultat-o vreodată?
Alma nu era jalnică, se simțea blocată.
Nu știa cum să scape.
Cât despre jalnic...
Am ceva jalnic în față.
Ce vrei de la Beth, dle Wheatley?
- Vreau să plece. Vând casa. - Vinde-mi-o mie.
Ce tot spui?
O cumpăr eu.
Îți dau cât ai investit.
- Valorează mult mai mult acum. - Cât?
Am nevoie de 7.000.
Valoarea e sub cinci.
E șapte, îți arăt chitanțele.
Bine.
Șapte mii.
- Ai atât de mult? - Da.
Dar voi scădea ce am plătit pentru a o îngropa pe mama.
Îți arăt chitanțele.
E prea cald aici.
Ei bine...
succes.
Voi trimite documentele într-o zi sau două.
Bună!
Nu vrei altă slujbă?
Dragă dră Harmon, nu v-am putut contacta telefonic,
astfel că vă scriem pentru a vă oferi susținerea Cruciadei Creștine
la următoarea competiției din URSS.
Cruciada Creștină este o ONG
dedicată deschiderii ușilor către mesajul lui Hristos.
Cariera dv. dezvoltată în cadrul unei instituții creștine,
Orfelinatul Methuen, este remarcabilă.
Vrem să vă susținem în provocarea ce vă așteaptă,
fiindcă vă împărtășim idealurile creștine.
Dacă sunteți interesată,
contactați-ne la birourile din Houston.
Al dv. întru Hristos, Crawford Walker.
Ia-le banii. Sunt bogați!
Mi-ar plăti biletul spre Rusia?
Și nu doar atât.
Dacă mai trebuie să participi înainte, te vor susține,
și, dacă le ceri, mă poți lua ca însoțitor.
În camere separate, desigur, având în vedere religia.
De ce ar plăti atât?
Vor să-i învingem pe comuniști pentru Iisus.
Sunt cei care mi-au plătit o parte din drum acum doi ani.
Mai vii...
la New York?
Trebuie să mai stau puțin aici.
Am un concurs în San Francisco și trebuie să mă ocup de casă.
Sunt bine, Benny, serios.
Tu ce mai faci?
Mă descurc.
Mi-e dor de tine.
Studiază partidele de la ultimul concurs din Moscova.
- Nici nu știu dacă merg. - Fă-o, Beth.
Scrie-le habotnicilor.
Spune-le că accepți orice ajutor.
Vreau sparanghelul cu vinegretă ca aperitiv
până aleg felul principal.
Bine, dră Harmon.
Doriți și un cocktail?
Nu, o Cola e de ajuns.
De fapt...
Vreau un Gibson.
Cu gheață.
Desigur.
Alo!
Beth?
Alo?
Ce?
Așa te vreau!
Beth?
Ești acolo?
Te-am tot sunat.
Ești bine?
Îmi fac griji pentru tine.
Beth, sunt Harry.
Beth, dacă ești acolo, deschide ușa.
Alo!
Elizabeth Harmon?
- Da. - Sunt Ed Spencer.
Bine.
Sunt directorul concursului local. În legătură cu ziua de mâine.
Mâine?
Concursul. Ai putea veni cu o oră mai devreme?
Ziarul din Louisville trimite un fotograf și credem că WLEX va avea pe cineva.
Poți veni la 9:00?
Dră Harmon?
Da...
Vin la 9:30.
O jumătate de oră e suficient pentru poze.
Rahat!
La naiba!
LICEUL HENRY CLAY
CAMPIONATUL DE ȘAH DIN KENTUCKY 1968
Rahat!
Beth.
Ed Spencer.
- Ai ajuns. - Da. Bună!
N-ai cumva o aspirină?
Sigur găsim una.
Mulțumesc.
- Nu. - Beth Harmon?
Annette Packer. Am fost prima ta victorie oficială.
M-ai anihilat.
- A durat vreo 15 minute. - Îmi pare rău.
Nu, sunt onorată.
Le spun mereu oamenilor
că am fost martoră la două debuturi importante ale tale.
Știam că ai un viitor strălucit. A contat pentru mine.
Știi? Că e posibil...
și pentru noi.
Și joci azi?
Doamne! Nu, n-am mai jucat de câțiva ani.
Sunt la Medicină, n-am timp deloc.
Mi-e dor, totuși.
Da.
Am auzit că vei fi aici, așa că am venit în weekend.
Să-ți mulțumesc personal.
Oricum, ne vedem înăuntru.
Pa!
Rahat!
Mulțumesc.
Aici nu se fumează.
Da, desigur. Mulțumesc.
- Jocul începe în câteva minute. - Bine!
La naiba!
Ți-ai luat mașină.
Da, am lovit-o pe cealaltă.
E mai de mine.
Ai venit să joci?
- Nu. - Dar ce cauți aici?
Te-am tot sunat.
Am trecut și pe la tine.
Da?
Da.
Îmi fac griji pentru tine.
De ce?
Te-am mai văzut pe la supermarket.
- Mă urmărești? - Acolo lucrez.
Ce?
Sunt manager adjunct, de obicei sunt în birou.
Nu m-ai salutat niciodată.
Nu păreai...
abordabilă.
- Ai nevoie de ajutor. - Ce fel de ajutor?
Cu șahul? Am încercat deja.
- Nu la asta mă refeream. - Dar la ce?
Tata obișnuia să bea.
Nu era agresiv.
Devenea tăcut și adormea îmbrăcat.
- Bine. - Miroși exact ca el.
Ai privirea lui.
- Iar pielea ta e... - Pielea?
Cum spuneam...
Îmi fac griji.
Mai degrabă ți-e milă de mine.
N-am spus asta.
Tu ar trebui să studiezi, nu să lucrezi acolo.
Le fac pe ambele. Știi ce?
Îmi place să lucrez acolo.
E o slujbă bună și oamenii sunt drăguți.
Elizabeth!
Succes, Beth!
La naiba, Harry!
Ți-am spus să mă lași în pace!
Iisuse Hristoase!
Tu cine naiba ești?
Jolene?
Subtitrare: Retail