Numele meu este Stephen Jameson.
Acesta sunt eu.
Acesta este micul meu dejun.
Aceştia sunt prietenii mei.
Cel puţin au fost prietenii mei.
Aici locuiesc.
Aceasta este mama mea.
Iar asta este cea mai proastă parte a zilei.
În ultimul timp, mi s-au întâmplat lucruri ciudate,
şi sunt pe cale să devină şi mai ciudate.
Asistenta şefă la 401, asistenta şefă la 401.
Bine, John.
Acest card te poate duce la centrul de psihiatrie de la etajul 12.
Acolo este dosarul.
Codul la 12. Stai prin apropiere. Îl voi verifica.
Minunat. Ai declanşat o alarmă.
Copilul cu care ai discutat a fost aici, astăzi, în această clădire.
Pe unde să merg spre centrul de psihiatrie?
Aşteaptă, John. Acest paznic se îndreaptă spre tine.
Trebuie să pleci de acolo. Este o ieşire în spatele tău.
Drept înainte să fie.
Cineva a accesat camera 112
cu cartela lipsă.
Am înţeles. Sunt lângă uşă.
În regulă, i-am luat dosarul.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
The Tomorrow People Sezonul 01, episodul 01-"Pilot"
Comentarii pe www.tvblog.ro
Suntem pe urmele sale.
Ce a fost în mintea ta? Nu ne folosim puterile în văzul lumii.
Nu am avut de ales. Au fost ultra agenţi.
Probabil că m-au urmărit.
Eşti sigur că i-ai pierdut?
Da, Cara, sunt destul de sigur.
Sper doar că pacientul tău misterios a meritat efortul.
Ce crezi?
- Stephen Jameson. - Nu se poate.
Stephen? Trezeşte-te.
Stephen Jameson?
Îmi pare bine că-ţi ştiu într-un sfârşit numele.
Dumnezeule!
Ce dra...
Bine, bine, bine, pot să explic...
Bine. Nu vrei să asculţi.
Ce este? Ce s-a întâmplat?
Poţi să ghiceşti unde ţi-am găsit fiul ciudat de această dată?
Îmi cer scuze. Ştii că are o tulburare de somn.
Cum a reuşit copilul să treacă de două dispozitive de oprire
apoi să încuie uşa în spatele său cât timp era somnambul?
Dacă îl mai prind în apropierea casei mele încă o dată,
voi chema poliţiştii.
Nu va trebui să o faci. Îţi mulţumesc pentru că mi l-ai adus înapoi.
- Te-ai culcat cu doamna D'Amico? - A fost un accident!
- Tipule, ea este fenomenală. - Luca, sus! Pregăteşte-te de şcoală.
Hei, hei, hei!
Nici nu-mi reamintesc că m-am ridicat din pat.
Bine? Nu se va repeta.
Da, ştiu că am spus asta şi data trecută, dar acum este diferit.
Cum? Cum poate fi diferit?
Nu ştiu, bine? Dar voi vorbi cu doctorul Bloom.
Poate că există ceva ce nu am încercat până acum.
Am fost la jumătate dintre specialiştii din oraş.
Cealaltă jumătate nici nu vor lua asigurarea noastră,
iar acum doctorul Bloom îmi spune că...
Nu contează. Îmi cer scuze, ar fi trebuit să...
De aceea iei ture suplimentare? Pentru a plăti psihiatrul meu?
Iubitule, mă descurc cu câteva ture suplimentare.
- Dar asta? Asta mă... - Înnebuneşte?
Da. Este ceva ce se transmite în familie.
Nu te mai masturba, vom întâzia.
Vin!
Ne vedem după ore.
Ţine privirea în jos.
Nu ridica privirea către nimeni, decât dacă doreşti să fii înjunghiat.
Apropo, îţi mulţumesc pentru că mi-ai ignorat toate mesajele aseară.
- Scuze, n-am fost acasă. - Nu?
M-am trezit din nou în casa vecinilor.
Devine tot mai rău. Nu este vorba doar somnambulism.
Ea s-a întors? Tipa atractivă şi misterioasă din mintea ta?
- Da. - Îţi iei medicamentele?
Da! Astrid, îmi iau medicamentele,
dar poate că am nevoie de ceva puţin mai puternic, cum ar fi o lobotomie,
sau poate că ar trebui să-i scutesc pe toţi de probleme
- şi să mă internez într-un ospiciu. - Bine. Dă-mi să-ţi văd pastilele.
De ce?
Am vrut doar să verific dacă faptul că eşti un nesimţit
- este unul dintre efectele secundare? - Bine, asta a fost bună.
Haide.
Pentru a fi exprimată o genă dominantă, descendenţa,
pe care o numim generaţia F1,
trebuie să moştenească de la...
Steven? Ştiu că mă poţi auzi.
Nu, nu, nu, eşti doar o halucinaţie, nu eşti reală,
eşti doar în mintea mea.
Doar pentru că sunt doar în mintea ta, asta nu înseamnă că nu sunt reală.
Nu mă mai opri.
Trebuie să mă crezi, eşti în pericol...
Taci!
Scuzaţi-mă, domnule Jameson?
Nu este nimic. Îmi cer scuze. Nu am vorbit cu dvs.
- Cu cine ai vorbit? - Nu eşti nebun.
Asta încerc să-ţi spun de o lună.
Scuzaţi-mă, nu mă simt prea bine.
Trebuie să merg la asistenta medicală.
Ce s-a întâmplat, Stevie?
Îţi aminteşti de pastilele pe care mi le-ai dat săptămâna trecută?
Cele pe care le-ai furat?
Da, erau destul de dulci peste câteva de Adderall.
Acest medicament special este un anti-psihotic.
Nu este de mirare că eşti pasionat de ele.
Baftă cu nebunia ta!
Baftă cu diareea.
L-ai făcut să dispară!
Să nu crezi tot ceea ce vezi.
Trezeşte-te, Stephen.
Pot să dovedesc că nu eşti nebun.
Pot să dovedesc că sunt reală.
Cum?
Ne întâlnim la staţia de metrou de pe strada Broad în 10 minute.
Urcă în metrou.
Glumeşti.
Aproape că eşti acolo, Stephen.
Acolo unde?
Ce dracu?
Sunt John,
şi cred că tu şi Cara v-aţi întâlnit deja.
Bună, Stephen.
Urmează-mă.
Ţi-am spus că nu eşti nebun.
Bine. Stai... stai, stai. Unde suntem? Cum...
Cine eşti?
Eşti într-o staţie de metrou abandonată
la 30 de metri sub străzile din Manhattan.
Te-ai teleportat aici. De fapt, eu te-am teleportat aici.
Ni se spune Oamenii de mâine,
şi îţi jur că nu ne-am ales singuri numele.
Asta nu se poate întâmpla.
Este doar unul dintre visele mele nebuneşti.
Nu este un vis, Stephen.
- Cum ai făcut asta? - Ai auzit de telepatie?
Este încă una dintre puterile noastre.
Cei trei T. A treia fiind telekinezia.
Nu ne crede.
Este simpatic. De obicei, teleportarea se vinde uşor.
Fără supărare, dar în orice clipă este posibil să mă trezesc într-un loc groaznic.
Poate chiar încă o poveste în trei în patul vecinilor.
Nu înţelegi, Stephen.
Eşti unul dintre noi.
Te-ai desprins forţat.
Te-ai trezit în locuri ciudate, Stephen?
Nu eşti somnambul. Te-ai teleportat.
Ai auzit vocea Carei în mintea ta, asta este telepatie.
Puterea ta latentă este pe cale să-şi facă apariţia.
Curând vei fi capabil să faci asta.
Bine, bine, bine! Lasă-mă jos! Lasă-mă jos!
S-a făcut.
Nu, nu, am o cădere nervoasă.
- Medicamentele nu-şi mai fac efectul. - Nu, nu, nu mai iei pastile.
Este evident că-ţi zăpăcesc creierul.
Vrea să spună că,
medicamentele te încurcă.
Mă încurcă?
Nici nu ştiţi cum au fost ultimii ani din viaţa mea.
Stephen, ştiu exact cum au fost.
Ştiu cât de singur te-ai simţit, cât ai fost de speriat.
Ai sentimentul că te transformi într-o altă persoană,
ca şi cum mintea ta nu este a ta.
Ştii toate acele ore de pe canapeaua terapeutului?
Am fost acolo alături de tine, Stephen.
Atunci când suntem conectaţi, am sentimentul că aş fi în locul tău.
Pare a fi foarte neplăcut.
Crezi că eşti un ciudat, dar nu eşti.
Stephen, eşti la un pas
să devii cineva cu adevărat extraordinar.
Să nu ţi se urce la cap.
Câţi sunt acolo?
Aici eşti al 15-lea.
Afară ar putea fi sute, mii.
Este o mutaţie genetică care este latentă până la adolescenţă.
Uneori nu se activează niciodată.
Până atunci, oamenii ca tine cred că sunt sap obişnuiţi.
Homo sapiens.
Adică... uman. Dacă nu sunt uman, ce dracu sunt?
Tu, prietene, eşti un Homo superior.
Nici pe acest nume nu ni l-am ales.
Sunt Russell,
iar tu eşti cel cu care nu încetează să vorbească Cara?
Taci, Russell.
De unde aţi luat aceste lucruri?
Ai auzit de discauntul cinci degete?
Noi obţinem reduceri fără degete.
Vrei să înveţi cum să fii cleptoman telekinetic,
sau vrei să înveţi cum să rămâi în viaţă?
Aceştia doi sunt ultimii veniţi.
Atunci când au sosit, erau exact cum eşti tu acum.
Nu puteau să-şi controleze puterile.
Teleportarea în timpul somnului este doar începutul.
Parcă ar fi un vis paranormal.
Când vom termina pregătirea ta,
Ultra nu vor fi capabili să pună mâna pe tine.
Faci pe grozavul.
Cine este Ultra?
Cei care ne vânează.
Există un război acolo, Stephen.
Nu vei citi sau vei vedea nimic despre asta la ştiri.
Un război al umbrelor între speciile noastre.
Guvernul ştie despre noi de ani de zile.
Ei vor să ne neutralizeze.
De aceea au pornit un program de izolare.
Ultra.
Agenţii lor sunt ca noi.
I-au capturat şi i-au forţat să-şi folosească puterile
pentru a ne vâna şi a ne termina.
Stai jos.
- Pot să-ţi explic. - Am spus să stai jos.
L-ai avut pe John, l-ai pierdut pe John, sfârşitul poveştii.
Nu acesta este motivul pentru care eşti aici.
Aceşti doi tipi s-au bătut,
dar parcă ar fi încercat să facă sărituri
peste tot.
Acest tip a dispărut.
Aşa cum ştii, programul nostru necesită discreţie totală.
Mă voi ocupa de asta.
Deja s-a rezolvat.
Specia voastră ne este superioară aproape în toate modurile.
Poate că ţi se par a fi un primitiv.
În loc să-mi folosesc mintea, trebuie să fac lucrurile pe calea tradiţională.
Încerci să-mi citeşti gândurile?
Doar ştii că puterile tale nu funcţionează aici.
Şi nu trebuie să fii telepat pentru a şti ceea ce vreau să fac.
Bine. Bine.
Bine.
Bine, bine, bine.
Acum apasă pe trăgaci.
Este darwinism simplu. Supravieţuirea celui mai adaptat.
Eşti specia superioară. Acum, dovedeşte asta.
Sunt o ameninţare pentru tine, aşa că ucide-mă.
Fă-o, înainte să te ucid. Ştii că o voi face.
Remarcabil.
Absolut remarcabil.
Eşti incapabil să ucizi.
Ca în toate adaptările, mama natură îşi găseşte o cale
să ne îmbunătăţească, mutaţii aleatorii până când gena se dovedeşte a fi utilă.
Sunt sigur că într-o zi această genă va
ajuta la supravieţuirea speciei tale.
Dar pe tine personal,
nu te prea ajută.
Ce vrei să spui prin faptul că ne vor neutralizaţi?
Ucişi?
Cei pe care i-a capturat Ultra...
nu-i putem simţi,
urmări, nu putem comunica cu ei.
De aceea avem nevoie de ajutorul tău.
Pentru a-l găsi pe cineva.
Presupun că îi poţi spune că este conducătorul nostru.
A plecat să caute un loc unde nu trebuie să ne ascundem,
un loc în care numai noi putem ajunge.
Nu s-a mai întors.
Deci, Ultra l-a prins.
Este imposibil.
El era cel mai puternic dintre noi.
Ascultă-mă, Stephen.
Dacă ai moştenit doar o fracţiune din aceste puteri...
Moştenit?
Staţi. Vreţi să-mi spuneţi
că nebunul şi ratatul meu tată era ca voi?
A fost mai mult decât atât.
A fost un erou.
Şi avem nevoie de tine să ne ajuţi să-l găsim.
Credem că tu şi tatăl tău
este posibil să aveţi o legătură aşa cum avem şi noi doi una.
Nu l-am mai văzut de la vârsta de 8 ani.
Eşti fiul lui. Dacă poate lua cineva legătura cu el, acela eşti tu.
Şi dacă nu vreau să-l găsesc?
Ne-a părăsit, bine?
În acelaşi mod în care v-a părăsit şi pe voi. A lăsat-o pe mama şi cei doi copii mici
cu foarte multe facturi de la un spital de boli mintale.
Stephen, el a plecat pentru ca tu să poţi avea o viaţă.
Pentru a fi în siguranţă faţă de Ultra, pentru a putea creşte ca un om.
Dacă nu ar fi fost el,
acum ai fi fost într-o cuşcă
iar creierul tău ar fi fost cercetat ca la şoarecii de laborator.
Nu vă cred.
Poate că vei crede asta.
Afişează ultimul mesaj, Tim.
Cu cine vorbeşti? Cine dracu este Tim?
Sunt un computer.
Inteligenţă artificială.
Un fel de HAL.
Doar că... nu este rău.
Bună, Stephen.
Dacă lucrurile merg în direcţia în care sper eu,
nu vei vedea niciodată asta.
Dacă o vezi,
permite-mi să încep prin a spune că îmi pare rău.
Închide-l.
Am spus să-l închizi!
Nu am nevoie de scuzele lui.
Bine? Este puţin cam târziu.
Nu sunt la fel
ca tatăl meu.
Îmi pare rău, dar aţi ales tipul nepotrivit.
Aşa că...
Trebuie să plec de aici.
Trebuie să plec de aici, aşa că...
Te rog. Scoate-mă de aici.
Ia-mă de mână, Stephen.
Ce faci?
Nimic. Ce este? Mă spăl pe dinţi.
Bine.
Hei, hei.
Bună, spionule.
Trebuie să-ţi spun ceva. Ceva foarte important.
Promite-mi însă că te vei comporta normal.
Ştiu că sună ciudat.
Ce este? Că eşti un fel de supererou cu puteri?
Chiar nu este ciudat.
Are logică. Au spus că este o mutaţie genetică
pe care am moştenit-o de la tatăl meu.
Nu ţi-ai luat medicamentele, nu-i aşa?
Nu... Astrid! Nu am nevoie de medicamente!
Bine? Există un motiv pentru care sunt aşa.
Mi-au ascuns ceea ce sunt.
Bine. Nu mă crezi? Uită-te la asta.
Pot să fac să zboare mingea de baschet
doar folosind mintea.
Haide. Haide!
Bine.
Bine...
Stephen...
Stephen, ascultă-mă.
Trebuie să discuţi cu psihiatrul tău.
Prima dată au fost vocile, acum este paranoia.
Tatăl tău nu era schizofrenic?
- Crezi că sunt nebun. - Nu am spus asta.
Nu, nu. Îţi jur că
este un motiv pentru care am trecut prin toate acestea.
Fiecare simptom inexplicabil, fiecare diagnostic greşit,
- iar tu le iei apărarea? - Nu, nu o fac.
Vrei să fiu nebun, nu-i aşa?
Am rămas lângă tine
în toţi aceşti ani de nebunie doar pentru că ţin la tine.
Şi pentru a şti mai bine, nu te-a părăsit nimeni.
Tu i-ai îndepărtat.
Exact asta faci acum cu mine.
Ce fel de pastile mi-ai dat? Unele care mi-au făcut intestinul praf?
- Crezi că este distractiv? - Nu.
Ei bine...
Bine, bine...
Bine, bine.
- Doar... - Închide gura, curvă mică!
Cum ai...
Avem câteva piste referitoare la dosarele furate.
Sunt mai mult de 300 de nume.
Dar atunci când ne-am concentrat pe pacienţii care suferă de
halucinaţii auditive şi somnambulism,
au rămas doar şapte.
El este.
- De unde ştii? - I-am recunoscut faţa.
Ce a spus directorul? Voi fi suspendat?
Vom fi fericiţi dacă nu vor face o plângere.
Pentru ce? Pentru o bătaie? El a pornit-o.
Pentru că vinzi medicamente.
De cât timp nu ţi-ai mai luat medicamentele?
Nu le vând, el mi le-a furat. Întreabă-l pe Dylan.
Nu-l pot întreba pe Dylan. Dylan este la urgenţe.
Profesorul care l-a găsit spunea că vorbea despre tine cum l-ai...
Cum l-am... ce anume?
Nu contează.
Este evident că şi-a pierdut minţile pentru că ia pastilele tale.
Nu pot să cred că voi trece din nou prin asta,
după tot ceea ce am pătimit cu tatăl tău.
Am crezut că, dacă aduc doctorii potriviţi şi medicamentele,
te-aş putea scuti de problemele prin care a trecut el.
Îmi pare rău.
Trebuie să mă întorc la muncă.
Pot să merg pe jos acasă. Este doar la cinci străzi distanţă.
Sunt sigur că pot sta departe de probleme.
Bine.
Cara, mă poţi auzi?
Unde eşti?
Intersecţia dintre John şi Pearl. Cineva mă urmăreşte.
Bună, Stephen.
Cine eşti?
Arăţi ca el.
- Tatăl tău. - Poftim?
Nu, ajutor!
Ajutor.
Ajutor!
John, l-au prins.
Ce ai pentru mine, Tim?
Am avut maşina la intersecţia dintre Grand şi Essex,
dar camerele din trafic au fost oprite la sud de Canal.
Bine, scoate toate imaginile pe care le poţi găsi pe satelit din Lower Island.
Deja am început. Va fi nevoie de un minut pentru a le combina.
Nu avem un minut.
Acum nu mai putem face nimic pentru el.
- L-am pierdut, Cara. - Nu, eu l-am pierdut.
Nu ar fi trebuit să-l lăsăm să plece, dar îl pot aduce înapoi.
Nu merg treburile aşa.
A fost o idee proastă încă de la început să mergem după el.
Ştii regulile.
Nu ne expunem în faţa celor de la Ultra pentru nimeni.
Nu este un om obişnuit.
Ce are important?
Poate că ţi-ai petrecut prea mult timp în mintea sa.
Ţi-ai permis să te apropii de el puţin prea mult.
Ai spus-o chiar tu.
Stephen este cheia pentru a-l găsi pe tatăl său,
ceea ce înseamnă că este cea mai bună variantă pentru supravieţuire.
Ea are dreptate.
Ştiu că ai elaborat întreaga
poveste cu liderul rebelilor...
dar să trăim aici, ca un grup de şobolani,
devine plictisitor şi asta foarte repede.
Am găsit maşina. Aţi dori să ştiţi unde este acum?
- Nu. - Da.
Da.
Dacă vreţi să mergeţi direct în complexul lui Jedikiah,
o puteţi face.
Dar mi-am petrecut jumătate din viaţă evitându-l pe acest sadic fiu de căţea
şi nu vreau să fiu prins din nou de către el.
Îmi cer scuze pentru asta.
Măsuri de precauţie.
Pentru că veni vorba, vezi aceşti pereţi?
Nu te obosi să încerci să te teleportezi de aici.
Numele meu este dr Price.
Eşti unul dintre ei... din Ultra.
Pot doar să-mi imaginez ce a spus John.
Că sunt o...
sperietoare de copii.
Că sistematic îi ridic pe cei de felul tău şi îi asasinez.
A spus motivul pentru care fac asta, sau a spus doar pentru că sunt rău?
Da, pentru că eşti speriat de noi.
Sunt un biolog evoluţionist. Dacă ar fi ceva, atunci sunt fascinat.
Nu... mă sperie doar
ce ar putea gândi restul lumii
dacă ar afla că o specie paranormală a trăit în secret în mijlocul lor.
O specie care ar putea să-i anihileze.
Ei nu doresc să fie găsiţi.
Bine? Ei doresc doar să fie lăsaţi în pace.
Nici nu-ţi închipui cum ar arăta lumea
dacă nu aş găsi oameni ca tine
şi aş opri oameni ca tine.
Uită-te la asta. Tocmai am găsit un tânăr de 17 ani
care a furat 70 de milioane de dolari din rezerva federală.
Avem un puşti de 16 ani care a încercat să lovească Biroul Oval.
Unul de 18 ani care a fost prins spunând codurile lansării bombelor nucleare.
Şi încă multe altele, Stephen. Sunt întinse în întreaga lume.
Imprevizibili... incontrolabili...
Nu eu sunt tipul cel rău, Stephen.
Nici pe departe.
Vă pot ajuta cu ceva?
I'm gonna need to see some...
Opreşte-te!
Mă ocup de el.
Nimeni nu te va răni.
De fapt, asta s-ar putea să te doară puţin.
Ce este asta?
Ţi-aş putea ţine o prelegere plictisitoare referitoare la terapia ADN-ului recombinat,
dar versiunea scurtă a poveştii este că asta te va face bine.
Te va întoarce la modul în care erai înainte.
Nu este nimic în neregulă la mine!
Semeni foarte mult cu tatăl tău.
Eşti o mare promisiune.
Dar nu vrei să sfârşeşti ca el, nu-i aşa?
Nu ştiu ce mituri ţi-a spus John despre ceea ce a fost tatăl tău,
- dar nu sunt adevărate. - Da?
Şi ar trebui să te cred?
Poţi să crezi ceea ce doreşti.
Dar tatăl tău nu se va mai întoarce pentru a vă salva pe tine sau pe Oamenii de mâine.
Pentru că a murit.
Poftim?
Haide.
Nu! Nu!
Domnule! Este o breşă.
Prietenii tăi au venit să te salveze.
- Iată calea de a-i scoate din ascunzătoare. - Nu.
Nu.
Nu. Nu.
Puterile noastre nu vor funcţiona aici.
Nici a lor.
Cara, pleacă de aici. Te rog.
Chiar m-am întrebat când urma să-ţi faci apariţia.
Nu, nu te-ai întrebat.
Nu vă faceţi griji pentru mine, băieţi. Sunt bine.
This way.
- Stai, cum ai... - M-am teleportat.
Este imposibil.
John.
Deci, te-ai decis să te întorci acasă.
Ai crezut că el te va ajuta să găseşti tărâmul promisiunilor?
Asta este?
Acesta nu există.
Şi chiar dacă ar exista,
cu siguranţă nu vei apuca să-l vezi.
Nu!
Stephen, cum faci asta?
Nu ştiu.
Scoate-ne afară.
Acum!
Acestea sunt câteva aptitudini destul de importante pe care le-ai pus în practică.
Şi noi am crezut că au fost doar cei trei T.
Cum ai făcut-o, omule?
Şi, mult mai important, cum îi vom spune?
N-am nici o idee. Doar s-a întâmplat.
Şi de aceea pregătirea ta va începe acum.
Ce mai poţi face în afară de...
a opri timpul.
Lasă-mă doar un minut.
Am ceva de făcut. Doar...
Ai avut dreptate. Este special.
Dar îşi poate găsi tatăl?
John, ai văzut ce a făcut,
atunci când nici unul dintre noi nu şi-a putut folosi puterile.
Dacă Stephen este cel care ar putea să ne ducă acolo?
Bine, am înţeles. Este Moise.
Mă faci să mă simt complexat.
- Nu fi gelos. - Nu sunt gelos.
Ar trebui să fiu?
Mulţumesc.
Pentru că ai venit să ne ajuţi.
Nu am vorbit serios am fost un nesimţit.
- Ştiu. - Nu te voi lăsa niciodată să fii rănită.
Ştiu.
Scuză-mă, oricare ar fi numele tău.
Bună, Stephen.
Am sperat că-ţi pot cere o favoare.
Ai dori să vezi restul mesajului transmis de tatăl tău.
Da. De unde ai ştiut?
Oamenii sunt previzibili. Chiar şi cei ca tine.
Poate că vei avea noroc.
Vei lua totul de la mama ta.
Dar dacă vizionezi asta, ei bine,
lucrurile nu au mers aşa cum am sperat.
Şi... ştiu că nu am nici un drept să-ţi ofer sfaturi.
Nu am dreptul după tot ce urmează să fac,
dar dacă vei fi ca mine,
atunci viaţa ta va deveni extrem de complcată.
Şi foarte periculoasă.
Să nu crezi tot ceea ce vezi.
Adevărul este că, doar într-un singur lucru te poţi încrede.
În tine.
Ai încredere în ceea ce-ţi spune inima, fiule.
Te iubesc, Stephen.
Te iubesc.
Ce părere ai, supercomputerule?
Ce părere ai? Este în viaţă?
Aş vrea să pot să am răspunsul la această întrebare, Stephen.
Vrei să stau prin preajmă sau...
Atunci când ajung acasă fiind plecat toată noaptea?
Crede-mă, nu vrei să fii părtaş la asta.
Nu am uitat cum mi-ai salvat viaţa.
Cu plăcere.
Chestia este că, Stephen...
într-o zi s-ar putea să fi cel care ne salvează pe toţi.
Îmi pare rău că nu am sunat. Ştiu că asta pare a fi ceva foarte rău.
Nu contează. Avem un oaspete.
Tatăl tău a avut un frate.
Jedikiah. El este unchiul tău.
- Ce? - Bună, Stephen. Spune-mi Jed.
Este... ciudat. Ştiu asta, dar ne-am întâlnit o dată.
Erai în scutece.
Unchiul Jed şi tatăl tău s-au certat,
imediat după ce s-a născut Luca.
Şi aşa cum am mai spus, a fost destul de greu să dau de voi trei.
Parcă aţi... dispărut.
Da, ei bine...
am avut nevoie de un nou început.
Mamă, crezi că ne poţi lăsa câteva clipe singuri?
- Doar pentru a ne cunoaşte mai bine? - Desigur.
Voi fi sus.
Mi-a făcut plăcere să te revăd.
- Ce dracu cauţi aici? - Reunirea familiei mele.
Nu faci parte din familia mea.
Aceştia suntem eu şi tatăl tău.
Doar că eu am fost născut uman, iar el s-a născut ca tine.
Singurul motiv pentru care am devenit genetician
a fost pentru a-l înţelege şi, poate că într-o zi, să-l ajut.
Lucrează pentru mine, Stephen.
Este evident că te-am subestimat.
Am văzut doar o mică parte din ceea ce eşti capabil.
Dacă-mi permiţi să te ajut să-ţi perfecţionezi aptitudinile...
Ultra îi vânează pe oamenii ca mine. De ce aş vrea să-i ajut?
Pentru ei.
Familia ta.
- Îi ameninţi? - Nu, tu îi ameninţi
dacă nu mă ajuţi să ţin în frâu răspândirea speciei tale.
Nu poţi să vezi că-ţi ofer o oportunitate
de a proteja oamenii pe care îi iubeşti?
- Da. Şi să devin un trădător. - Faţă de cine?
Faţă de câţiva fugari rebeli pe care i-ai întâlnit acum două zile,
sau faţă de mama ta?
Fratele tău.
Prietena ta.
Cumva este Astrid?
Fişa de la terapie.
Extrem de edificatoare.
Mai devreme sau mai târziu, Stephen, va trebui să alegi o tabără.
Noii tăi prieteni vor să te facă să crezi că tatăl tău este un erou.
Că este încă în viaţă.
Te-au minţit.
Acesta este tatăl tău.
După ce a intrat în biroul meu şi mi-a sabotat cercetările.
Nu vrei să ţi se întâmple şi ţie asta.
Lucrează cu mine, Stephen.
Vino să fii un agent Ultra.
Deci, avem un unchi? Jedikiah?
- Este ceva ciudat. - Tu trebuie să fii Luca.
Am auzit că i-ai moştenit genele de atlet ale tatălui tău.
Să sperăm că doar asta am de la el.
Da. Să sperăm.
De ce nu mi-ai spus că Jedikiah era unchiul meu?
Tu şi John... m-aţi păcălit de la început.
Tehnic vorbind, sunteţi înrudiţi,
dar nu eşti ca el, eşti unul dintre noi.
- Mi-a cerut să merg să lucrez pentru el. - Se foloseşte de tine.
Ce rău se poate întâmpla dacă ne vom preda singuri,
vom renunţa la puteri şi vom trăi ca fiinţe umane?
Vrei să recunoaştem că suntem erori?
Natura nu face erori.
Jedikiah ne-ar lichida.
Doar de dragul rasei umane.
Rasă în care, îmi pare rău, dar mă consider a fi parte.
Desigur că te consideri aşa,
dar faţă de ei, nu eşti.
Ştiu că ai o viaţă aici.
O familie.
Cum rămâne însă cu oamenii ca noi?
Cei pe care i-am găsit? Cei pe care îi vom găsi?
Ei reprezintă familia mea.
Nu voi permite să li se întâmple ceva.
Şi nu voi permite să păţeşti ceva.
Acum, te rog, Stephen,
vino cu mine.
Când ai început să vorbeşti cu mine...
vocea misterioasă din mintea mea,
chiar şi atunci când am crezut că sunt nebun...
am avut încredere în tine.
Trebuie să aflu ce a păţit tatăl meu, bine?
Indiferent dacă este sau nu erou, dacă este în viaţă, trebuie să ştiu.
Dar nu există decât o singură cale să aflu fără a pierde pe toţi ceilalţi.
Ştiu că vei crede că am înnebunit pentru că fac asta...
Stephen, nici nu ştii în ce te implici.
Cara.
Este rândul tău să ai încredere în mine.
Numele meu este Stephen Jameson.
Aici merg la şcoală.
Aceştia sunt prietenii mei.
Ce s-a întâmplat?
Stephen a luat o decizie.
Aici lucrez.
Iar acesta este noul meu şef.
Mă bag.
Bine ai venit la bord, Stephen.
- Sper că ştii ce faci. - Da. Şi eu sper.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Tomorrow People Sezonul 01, episodul 01-"Pilot"
Comentarii pe www.tvblog.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania