Numele meu este Stephen Jameson.
Sunt unul dintre Oamenii de Mâine,
următorul pas al evoluţiei umane.
Puterile noastre sunt numite cei trei T.
- Telepatie... - Stephen?
Telekinezie...
Şi teleportare.
Există un război în umbră care se întâmplă între noi şi Ultra...
Nu! Organizaţia secretă care ne vânează.
Singura modalitate de a face ca specia mea să nu fie pe cale de dispariţie
este de a-l găsi pe tatăl meu.
Iar singura cale de a face asta
este prin munca ce o fac pentru duşmani.
Anterior în The Tomorrow People...
Avem un vizitator. El este unchiul tău.
Aici suntem eu şi tatăl tău.
Doar că eu am fost născut uman, iar el ca tine.
De ce nu mi-ai spus că Jedikiah era unchiul meu?
Nu eşti ca el. Eşti unul dintre noi.
Mi-a cerut să merg să lucrez pentru el.
Stephen, nici nu ştii în ce te implici.
- Mă bag. - Bine ai venit la bord, Stephen.
Opreşte-te! Opreşte-te!
Nu înţelegi.
Ascultă-mă.
Ascultă-mă. Bine?
Noi doi suntem la fel.
- Da? - Da.
Dovedeşte-o!
Sus, sus, sus. Stephen.
Plec. Am tură dublă în seara asta la spital,
aşa că trebuie să te asiguri că îl vei lua pe fratele tău
şi că îşi va face temele, bine?
Poftim.
Te-am realimentat cu medicamente.
Trebuie să devii din nou creativ în ceea ce priveşte cina.
Stephen, această cameră.
Fă curăţenie!
Referitor la aceste puteri,
câteodată funcţionează perfect.
Mama a spus că ar trebui să am grijă de tine.
Am cumva nouă ani?
Refuz.
Sunt de acord. Să nu intri în bucluc.
Tipule. Staţia de autobuz este pe aici.
Îmi fac un alt drum către şcoală.
Iar câteodată, puterile mele...
par a fi scoase din circuit.
Pe unde ai venit?
Te-am aşteptat afară.
Bună. M-am...
M-am teleportat.
Glumesc. Glumesc, glumesc.
Mama mi-a dat o mână de ajutor.
Minunat.
Văd că ne-am mutat în partea de comedie
a psihozei tale.
Îmi cer scuze. Nu mi-am luat medicamentele.
Acum am revenit la ele. Sunt bine. În regulă?
Vorbesc serios.
Asta înseamnă că eşti liber să pierdem vremea împreună?
Ne putem uita la înregistrări video idioate de pe internet
şi punem la cale vreo revoluţie?
Da. La ora 8:00, la mine acasă?
Voi fi acolo bine pregătită.
- Bine. - Bine. Eu merg în direcţia asta.
Aceasta este slujba mea după orele de şcoală. La Ultra.
Pentru lumea din exterior,
este un institut de geonomie şi biomatematică avansată.
Dar ceea ce cercetează ei cu adevărat, suntem noi.
Următoarea fază a evoluţiei umane.
Ei au numit puterile noastre cei trei T.
Teleportare.
Telekinezie.
Şi într-un final, telepatia.
Să citeşti gândurile cuiva reprezintă doar începutul.
Cu o pregătire adecvată,
vei putea fi capabil să le accesezi sentimentele, emoţiile.
Chiar şi amintirile lor.
Dar, cum rămâne cu lucrurile pe care nu doresc să le vadă ei?
Jedikiah ne-ar lichida. Doar de dragul rasei umane.
Nu am terminat aici.
Trebuie să am grijă de fratele meu mai mic. Am uitat. Trebuie să plec.
Eşti exact persoana pe care o căutam.
- Vino cu mine. - De fapt, mă grăbesc...
E-n regulă, poate să aştepte, poate să aştepte.
Acum aş dori să te informez cu privire la programul nostru.
Bine ai venit în centrul sistemului nostru.
Avem mecanisme avansate, monitoare de supraveghere,
microfoanele poliţiei, urmărim incidentele,
altercaţiile, adolescenţii sinucigaşi,
tulburări de comportament, rapoarte ale somnambulismului cronic,
apropo, aşa te-am găsit.
Tot ceea ce ne-ar putea indica un nou evadat,
apoi îi avem pe agenţii noştri, cum sunteţi tu şi Vaughn,
care ne ajută să urmărim pungaşii paranormali.
Homo superior?
Nu-mi place acest nume.
Pune-mă pe această listă.
Nu, asta implică faptul că rasa mea, rasa umană este cumva inferioară.
De aceea vrei să ne aduni,
să iei toate puterile?
Nu, depinde de noi să ne păzim împotriva speciilor care ne pot lovi oriunde,
oricând.
Ce faci, Harold?
Nu sunt eu. Nu fac eu asta.
Ceva mă mişcă!
Grăbeşte-te! Te rog! Nu vreau să mai rănesc pe nimeni!
Staţi jos, vă rog. Îmi pare rău.
Nu vă uitaţi la mine!
Cara, trebuie să discutăm.
Cara, haide, răspunde-mi.
Bine. Dacă tu nu vrei să vii la mine, atunci vin eu la tine.
Va trebui să te notez pentru a te demonta.
Da.
Încă mai lucrez la câteva inflexiuni la toată...
povestea cu teleportarea.
Ce cauţi aici?
Ce s-a întâmplat cu toată povestea,
"Bine ai venit, Stephen, eşti unul dintre noi.
Suntem băieţii pierduţi"?
Asta s-a întâmplat înainte să mergi să lucrezi pentru Ultra şi Jedikiah.
Are dreptate.
Nici nu ştii în ce te-ai implicat.
De fapt, am o idee.
Bine? De aceea sunt aici, pentru a vă preveni.
Astăzi au fost în interiorul minţii mele.
Dacă nu aş fi plecat, s-ar putea să fi aflat că am vorbit cu voi.
Nu vorbeşti cu noi.
Nu te întâlneşti cu noi.
Nu o mai faci.
Nu am vrut să lucrez acolo.
Fac asta pentru că sunt nevoit.
Pentru că am o viaţă şi o familie.
Nu eşti singurul care are o viaţă umană.
Poţi să o întrebi pe Cara de sora sa mai mică pe care a lăsat-o în urmă.
Cu toţii facem sacrificii, Stephen, dar cumva,
tu crezi că eşti special.
Chiar crezi că nu ştiu cum te simţi atunci când pierzi pe cineva?
Până săptămâna trecută am crezut că, tatăl meu, eroul tău,
era doar un ratat uman care m-a părăsit.
Acum nu ştiu ce să mai cred în afară de faptul că este în viaţă.
Dar cum îl veţi găsi
dacă vă ascundeţi aici, ca o adunătură de refugiaţi paranormali?
Voi face tot ceea ce este necesar pentru a-mi găsi tatăl.
Dacă asta înseamnă că trebuie să lucrez pentru Ultra, foarte bine.
Scopul lui Jedikiah este de a elimina specia noastră de pe faţa planetei.
Am lucrat acolo, Stephen. Ştiu asta.
Faptul că ţi-au intrat în gândurile tale, acesta este doar începutul.
Nici măcar nu ai scrijelit pe la suprafaţă din ceea ce pot face.
Atât timp cât eşti aici, jos, noi ceilalţi nu suntem în siguranţă!
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
The Tomorrow People Sezonul 01, episodul 02-"In Too Deep"
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Ce faci? - Îmi iau la revedere.
Mama te va ucide.
M-ai turnat?
La dracu. Nu, frate.
Unde ai fost?
Te sun de câteva ore.
Nu l-ai luat pe Luca de la fotbal,
ai sărit peste cină.
Dacă nu ar fi sunat Astrid, aş fi mers la poliţie.
Am crezut că ai păţit ceva.
Am venit aici de la ora 8:00.
Trebuia să stăm împreună.
Corect. Am fost ocupat.
Îmi cer scuze. Şi am uitat să sun.
De cât timp nu îţi mai iei medicamentele?
Poftim?
- Le-am găsit în coşul de gunoi. - Ai căutat prin camera mea?
Desigur că am făcut-o.
Voi pleca.
Mamă, ştiu că nu mă vei crede,
dar mi-am aruncat medicamentele pentru că nu am nevoie de pastile.
Nu am nevoie de un psihiatru.
Mă simt mai bine decât am fost în ultimii ani.
Este exact ceea ce ar fi spus şi tatăl tău.
Şi l-am crezut. De fiecare dată.
Dar nu era adevărat. Nu se simţea bine.
- Nici tu. - Mamă, sunt bine.
Nu, nu eşti! Nu eşti bine!
În regulă, Stephen?
Nu te pot forţa să faci nimic
din ceea ce nu vrei să faci.
Dar, puiule...
Te rog.
Tu, eu şi Luca?
Doar pe noi ne avem.
Da, da.
Ai dreptate.
Nu ar fi trebuit să renunţ la medicamente.
Îl voi suna mâine pe doctorul Bloom.
Promiţi?
Te rog să nu faci asta.
Ne vom muta din nou. Putem găsi un alt doctor
şi te vei însănătoşi.
Nu este vorba despre asta.
Atunci, despre ce este vorba?
Nu te mai iubesc.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Sunt... sunt obosit.
Cred că merg să mă culc.
- Tim... - Stai jos!
Mi se pare doar mie, sau ai început să încetineşti?
Recunoaşterea facială este un proces lent,
iar aşa cum ştiţi cu toţii, sunt programat pentru actualizări ale software-ului.
Îmi pare rău că nu te pot duce înapoi pentru întreţinere, în locul de unde te-am furat.
Celor de la Ultra nu le plac astfel de lucruri.
Am obţinut.
Probabilitatea de 99,99%.
Kurt Rundle.
A dispărut acum două săptămâni,
iar asta coincide cu prima detectare a lui de către Cara.
Mama a completat recent un proces verbal pentru persoane dispărute.
A fost internat de mai multe ori la Belleview...
Tipul este scăpat total de sub control.
Care este planul?
Până când transformarea sa nu este completă,
nu pot vorbi prin telepatie cu el.
Îl aşteptăm să jefuiască încă o bancă.
Să sperăm că cei de la Ultra nu-l vor găsi primii.
Este un plan bun.
Eşti bine?
Da, sunt bine.
Nu, nu eşti.
Eşti obosit, eşti stresat.
Te simţi responsabil pentru noi toţi,
şi nu este vorba doar de cei de aici.
Hei.
Pleacă din mintea mea.
Sunt locuri întunecate. Nu vrei să fii acolo.
De ce nu îţi iei liber o noapte?
M-am gândit că am putea închiria camera noastră favorită la Four Seasons.
Te-ai referit la Camera 2411.
În acest moment este ocupată de domnul John Kenneth Peterson din St. Louis.
Conduce o activitate de divertisment pentru adulţi.
Eşti foarte romantic, Tim.
Lasă-mă să mă spăl.
Cara, îţi dai seama că cercetezi prin
bunurile personale ale lui John?
Şi conform codului penal al statului New York, articolul 14010...
Tim, nu te comporta aşa.
Dacă vrei să fii util, ajută-mă să găsesc chip-ul D.
Te referi la chip-ul D al lui John?
Biroul terminal, al doilea sertar, cutia mică din lemn.
Chip-ul este în interior.
Nu cred că John va fi încântat de acest lucru.
Cineva are nevoie de el mai mult decât avem noi nevoie.
Stephen...
Eşti acolo?
Bine. Trebuie să stabilim câteva reguli de bază.
Ca aceea în care nu trebuie să intrăm în mintea cuiva cât timp este dezbrăcat.
Este un loc frumos. Ce au bun pe aici?
Nu am venit aici să mâncăm. Dă-mi mâna.
Mi-ai luat un ceas vechi.
Mulţumesc?
Are un chip în el.
Este făcut din acelaşi material folosit pentru a securiza o parte din Ultra.
Bruiază semnalele telepatice.
Îi opreşte pe toţi cei care încearcă să intre în gândurile tale.
Dacă îl ai la tine, nimeni nu va reuşi să afle ce gândeşti.
Te va proteja.
De asemenea, te va proteja şi pe tine.
Mi s-a întâmplat ceva în seara asta.
Am vorbit cu mama şi am văzut ceea ce...
presupun că este una dintre amintirile ei
din noaptea în care ne-a părăsit tata.
A fost îngrozitor pentru ea.
Poate că fac o greşeală.
Oamenii sunt complicaţi, Stephen.
Dacă îţi vei petrece jumătate din viaţa ta în mintea lor,
acest lucru devine evident.
John a spus că ai avut o soră.
Poate că avem o legătură, dar nu am ajuns până acolo.
Cara.
Cred că l-am găsit pe băiatul nostru, Kurt.
Se pare că a absolvit jefuind bănci
şi maşini blindate.
Trebuie să plec.
Ai grijă de tine, Stephen.
Se pare că am întârziat din nou.
Kurt trebuie să-l fi făcut să producă accidentul.
El este.
Kurt Rundle.
Nu-ţi vom face rău.
Nu te vom preda poliţiei.
Vino cu noi, Kurt.
Îţi putem explica totul.
Să mergem.
Nu pot să-mi explic faptul că nu am putut
să-mi controlez mâinile şi picioarele. Parcă a fost...
ca atunci când cineva...
mi-ar fi mânuit membrele.
Nu are nici o logică.
Este al doilea paznic care spune această poveste în această lună.
Destul de curând, poliţia locală va bănui ceva.
Acel ostatic, copil cu hanorac ce a reuşit să dispară,
l-am verificat prin programul de recunoaştere facială.
Bine.
Este Kurt Rundle, adresa sa este în North Bergen.
- Mergi. - Mă ocup imediat de asta.
Minunat. Merg şi eu.
Un spărgător de bănci activ nu este genul de tip
cu care vrei să te intersectezi, puştiule.
Dacă problema atacă, mă teleportez afară.
Subiectul este violent şi antisocial...
Mi-ai promis că voi vedea totul, de la vârf până jos din Ultra.
Mi-am pus fundul la treabă în această pregătire,
dar cum voi reuşi să văd acest program în ansamblul său
dacă sunt blocat în spatele unui birou?
Îl voi ţine departe de probleme.
- Să vezi şi să auzi totul. - Da.
Ţi-am pierdut urma noaptea trecută.
Sper că nu ai fost în camera preferată din hotel fără mine.
M-am întâlnit cu Stephen.
De asemenea, am observat că îmi lipseşte ceasul.
Vreo legătură?
Doar nu i-am dat sacoul tău.
Nu-mi pasă de ceas.
Serios?
Pari a fi puţin supărat.
Încerc să ne protejăm.
Iar eu încerc să-l protejez pe Stephen.
Care lucrează pentru Ultra.
Avem nevoie de el. Ştii asta.
Stephen este "cel ales". Îţi mai aminteşti?
Doar pentru că voi doi sunteţi conectaţi mintal,
asta nu înseamnă că poate să ne vândă într-o clipă.
Eşti gelos?
Glumeşti.
El a oprit timpul.
Nu-mi pasă ce a făcut, sau cine este tatăl său.
Nu voi permite ca Stephen să dobore pe cei care au rămas, în acelaşi timp cu el.
Ai înţeles?
Da. Cred că am priceput.
Inspectori ce urmăresc elevii chiulangii?
Am crezut că sunteţi de la poliţie.
Că s-ar putea să aveţi veşti de la Kurt.
Am completat acum două săptămâni un proces verbal de dispariţie.
Poate îl vom găsi pe Kurt prin intermediul prietenilor de la şcoală.
Mai aveţi nume de persoane pe care ni le puteţi da?
Este ceva neobişnuit.
Am văzut că apărea Kurt la ore ciudate.
Doamnă, aveţi idee...
Unde este tatăl lui Kurt?
A murit.
- Kurt avea cinci ani. - Aveţi idee...
unde s-ar putea ascunde Kurt?
La cinema, într-un complex comercial, la o prietenă?
De cât timp ia medicamente?
De trei luni.
Auzea voci?
Este posibil să ţină un jurnal?
Colegul meu ar putea să se uite puţin prin camera sa,
să o cerceteze cât timp noi vom discuta.
Cu respect, desigur.
Desigur.
Mulţumesc.
Pleacă, te rog. Pleacă.
Te rog.
Pleacă.
El este într-un spaţiu auxiliar deaupra dormitorului.
Bine lucrat, puştiule.
Doamnă Rundle, vă mulţumim pentru timpul acordat.
Dacă aveţi veşti de la Kurt...
vă rugăm să ne sunaţi.
Ce dracu faci?
Dormitorul de sus.
- De ce sunt ei aici? - Nu putem ucide oameni.
Ei pot.
Stephen! Întoarce-te aici!
Nu. Stai! Stai!
Nu.
Ai trimis o echipă de ucigaşi să secere un copil de 17 ani?
În primul rând, nu este un copil. Nici măcar nu este uman.
Fără supărare. Este o ameninţare paranormală.
Şi asta îţi dă dreptul să-l dobori ca pe un animal?
Ţi-am spus încă de la început că suntem într-un război mascat
între semenii tăi şi ai mei. Nu te-ai gândit că vor exista şi pierderi?
Destul cu jargonul de război.
Acesta nu este un război, este un genocid.
Lucrul pe care-l vei înţelege după ce vei sta aici mai mult de 15 minute,
este că supraveghem ordinea pentru ca o mână de oameni din guvern,
care ştiu de existenţa noastră, să nu facă mai rău.
Ucidem? O facem,
dar numai pe cei care nu-i putem ajuta,
pregăti sau să-i facem să se conformeze legilor.
- Semenii noştri nu pot nici să ucidă. - Deocamdată.
Dar eşti la o mutaţie distanţă de a dobândi această abilitate.
Este o nebunie.
Haide, Stephen, protejăm umanitatea.
Acum joci în liga majoră.
Te rog să nu mă faci să regret ă te-am luat la noi.
Şi Stephen...
Nimeni nu intră fără să bată la uşa biroului meu.
Doar acum voi face o excepţie pentru că eşti nou
şi pentru că faci parte din familie.
S-a întâmplat ceva. Nu mai am cu cine să discut.
Surpriză.
Acest nou evadat a jefuit bănci.
Fuge de cei de la Ultra.
- Se pare că ne-au luat-o înainte. - Îl vor ucide.
Ştiu că sunt tipi răi, dar chiar o execuţie?
Jedikiah a spus că le ia doar puterile.
Când un evadat demonstrează un comportament anti-social,
ei iau mai multe măsuri extreme.
Da, da. Am avut un loc în primul rând la spectacol. Trebuie să-l găsim.
Când un evadat ajunge pe radarul celor de la Ultra, este mult prea târziu.
Este mult prea periculos pentru noi să ne implicăm.
El va primi un glonţ în cap, iar tu vorbeşti despre evaluarea riscurilor?
- Adunăm cât de mulţi putem. - Apoi ce faceţi?
Când nu vă veţi mai ascunde?
Credeţi că asta avea tata în minte?
Nu ştii ce vorbeşti.
Jedikiah are o armată.
Nu numai sclavi, aşa cum eşti tu,
are şi oameni antrenaţi să ne ucidă până la ultimul.
Eu am responsabilitatea de a ne proteja.
Kurt este un copil cu probleme, dar nu trebuie să moară.
Nici noi.
Vrei să te târăşti înapoi, în subteran? Bine!
Merg să-l salvez pe acest copil.
Stephen, nu suntem supereroi.
Suntem o specie vânată, care încearcă să supravieţuiască.
Şi vom supravieţui.
La asta se gândea tatăl tău.
Să mergem.
Temele. Mă afund în ele.
- Luca, dacă aud că eşti pe jocuri video... - Da, am reţinut, mamă.
Voi purta căşti.
A învăţat acest truc de la tine.
Da, a făcut-o.
Mamă.
Noaptea trecută m-a făcut să mă gândesc la tata.
În toţi aceşti ani, parcă nu ni s-a permis să vorbim despre el.
Dar sunt pregătit să aflu adevărul.
De ce a plecat? De ce...
De ce ne-am schimbat numele?
Bine.
Tatăl tău...
îşi pierduse controlul.
Nu ştiam niciodată unde era, sau ce făcea.
Dar intrase într-o mare problemă.
Atât de mare încât...
într-o noapte el a împachetat şi ne-a spus, "Ne mutăm".
Îţi aminteşti asta?
A spus că mergem să vedem ţara.
Nu, eram pe fugă.
Ne-am mutat dintr-un oraş în altul până am ajuns aici, apoi...
Apoi am crezut că am terminat cu fuga,
dar s-a dovedit că tatăl tău a terminat-o cu mine.
Nu a contat.
Deja eram pe cont propriu.
De aceea, când ai început să te comporţi ca el, nu am...
Mamă...
Nu vei mai trece niciodată prin asta.
Bine? Promit.
- Încă mai ai întârzieri? - Iartă-mă,
sistemul meu de evacuare se declanşează automat la iecare şase minute.
Eu am construit sistemul de evacuare, amice, scuteşte-mă de teorie.
Stephen are dreptate. Ar trebui să-l aducem pe Kurt.
Iată că începem.
Băiatul care jefuieşte bănci este un nătărău neglijent,
dar aşa eram şi eu, iar acum am devenit cineva cu totul minunat.
Nu-l judec pe acest copil, dar avem anumite reguli.
Cum rămâne cu mine?
Nu trebuia să mă aduci aici.
Ţi-ai riscat viaţa.
Asta a fost cu mult timp în urmă, eram prost.
Nu că aş regreta asta.
Nu vreau să regret de această dată pentru că nu am făcut nimic.
Kurt are nevoie de noi.
Înţelegem că ne porţi de grijă, dar...
dar Stephen a avut dreptate.
Într-un anumit punct, trebuie să nu mai fim atât de defensivi
şi să ripostăm.
Ne ascundem aici de doi ani.
Sunt cu doi ani mai lungi decât ar fi supravieţuit cineva dintre noi la suprafaţă.
Cu toţii dorim supravieţuirea,
dar dacă nu vom lua atitudine pentru unul duntre noi, ce rost are supravieţuirea?
Ceva veşti despre Kurt?
Presupun că stă ascuns.
Acest puşti poate să se teleporteze oriunde doreşte,
iar noi îl găsim într-un spaţiu auxiliar?
Aceste lucruri sunt normale?
Unde te-ai dus atunci când ai descoperit că ai puteri?
- Nicăieri. - Exact.
Cu cât devine viaţa mai ciudată, cu atât vrem să stăm alături de ceva familiar.
Aici aş fi venit şi eu.
- Cum dracu ai... - Clădirea goală, vedere bună asupra casei.
Şi eu am o familie. Nu te voi răni.
Tu eşti nesimţitul care m-a turnat.
Nu am ştiut că vor trimite o echipă SWAT.
Ori minţi, ori eşti idiot.
Indiferent de versiune, voi refuza.
Există un grup ca noi. Nu tipii în costum.
Genul tipilor paranormali ce stau subteran.
Bine? Acolo oamenii cum suntem noi sunt în siguranţă.
Trebuie să ai încredere în mine. Toţi am trecut prin aceeaşi fază.
- Încerci doar să intri în mintea mea. - Nici nu trebuie să o fac.
Am fost în locul tău, Kurt.
Permite-mi să ghicesc.
Jefuieşti bănci
pentru că mama ta nu-şi poate permite să plătească pastilele.
Iar tu te simţi vinovat.
Cum crezi că te-am găsit aici?
Dar nu sunt singurul care te poate găsi.
Aceşti tipi din subteran...
nu vor încerca să mă ucidă?
Nu. Dimpotrivă.
Permite-mi să-ţi arăt. Vino cu mine.
Mulţumesc, puştiule. Preiau eu de aici.
Bine, fiule...
Stai calm. Bine. Vreau doar să vorbesc cu tine.
Nu-l răni.
Îl voi trimite la culcare pentru o vreme.
Fiu de...
Kurt! Opreşte-te!
Kurt!
Kurt! Opreşte-te!
Kurt. Kurt.
Opreşte-te! Opreşte-te. Nu înţelegi!
Ascultă-mă.
Ascultă-mă. Noi doi suntem la fel.
- Da? - Da.
Dovedeşte-o!
Unde este Kurt?
Kurt?
Kurt, ştiu că eşti aici.
Kurt, am fost ca tine.
Am fost singură, îngrozită.
Fiecare masă pe care am mâncat-o era furată sau pescuită dintr-un tomberon.
Dar m-a ajutat cineva...
în modul în care vreau să te ajut.
Doar...
spune-mi că mă asculţi.
Nu... s-a ajuns prea departe.
- L-am împins pe tip peste acoperiş. - Este bine.
Nu este posibil.
Haide, Kurt. Nu eşti bolnav.
Eşti unul dintre noi.
Am crezut că ţi-am spus... să mă laşi în pace!
Încerc doar să te ajut!
Atunci când te trezeşti.
Lasă-mă să văd dacă am înţeles corect ce este aici.
Ai fi putut să-l prinzi, dar în schimb,
ţi-ai dărâmat agentul de supraveghere şi ai lăsat ţinta să scape.
Este tânăr, ar fi trebuit...
Va fi suficient timp pentru a-ţi explica, dle Vaughn,
dar în acest moment ne concentrăm pe Stephen. Bine?
Nu te ajut să execuţi un copil.
Ştii ceva? Poate că locul meu nu este aici.
Nu îţi ofer o alternativă.
Cu puterile pe care le ai, îmi este teamă că nu putem să-ţi dăm drumul.
Nu. Nu.
Îmi place să cred
că asta este doar un act izolat al unei minţi naive.
Dacă ar fi fost altceva...
Dacă ar fi fost... nu ştiu...
o conspiraţie pentru a preda un evadat către Oamenii de Mâine...
trebuie să spun că ar fi de neiertat.
- Ai ceva să-mi spui, Stephen? - Nu.
Bine. Bine.
Atunci informarea ar trebui să fie floare la ureche.
Aceasta nu a fost o informare?
Nu. Asta este făcută de către un telepat senior.
Ea este foarte meticuloasă. Acesta este ceva nou.
- De fapt, este destul de vechi... - Pot să-l văd?
A fost al tatălui tău.
Este un ceas frumos.
Unul care nu ar fi suspectat vreodată că are un chip D.
Bruiază telepatia.
Inteligent. Tatăl tău se pricepea să repare lucruri.
Îl voi păstra.
Nu vreau să compromită nimic prima ta informare.
Ce crezi că pun la cale cei doi?
Nu vrei să ştii.
- Ai făcut ceea ce trebuie. - Să-l salvez pe Stephen?
Să-l aduci la noi pe Kurt.
Dar, da. Să-l salvezi pe Stephen.
Poţi avea încredere în el, John.
Ştiu.
Tu ai încredere în el, iar eu am încredere în tine.
Ce spui dacă am trece pe la hotel?
Tim a spus că este liberă camera noastră.
Mă voi teleporta la acel bar de sushi al tău...
să pregătesc servirea mesei în cameră.
Cara, am probleme.
Este el. Este Stephen.
S-ar putea să am încredere în el,
dar îi urăsc sincronizarea.
Ce este, Stephen?
El mi-a luat ceasul, iar un telepat bionic
este pe cale să zboare prin creierul meu.
- Pleacă de acolo. - Nu este o variantă. Ce să fac?
Stephen, dacă ea îţi intră în gândurile tale, va şti totul.
Trebuie să-ţi umpli mintea cu altceva.
O idee, un sentiment, o amintire.
Ceva atât de copleşitor, atât de puternic,
încât va eclipsa totul prin mintea ta.
Eşti pregătit?
Sunt pregătit.
Cum te numeşti?
Stephen Jameson.
Cerul este albastru?
Da, dar depinde de zi.
Oamenii de Mâine te-au ajutat astăzi în această evadare?
Nu am cunoştinţă de aşa ceva.
Unde este evadatul acum?
Nu ştiu.
Oamenii de Mâine au ajutat astăzi în această evadare?
Nu.
Oamenii de Mâine au ajutat astăzi în această evadare?
Am spus nu!
Chiar ar trebui să-l păstrezi acasă.
Nu ai vrea să zgârii o bijuterie de familie.
Este o idee bună.
Felicitări.
Se pare că ai trecut cu brio. Bine lucrat.
Mulţumesc.
Nu, eu îţi mulţumesc pentru că ai fost cinstit.
Trebuie să recunosc, am fost puţin îngrijorat că am putea avea o problemă,
dar se pare că nu a fost nimic mai mult decât un agent senior
care nu a reuşit să-şi ţină sub control stagiarul.
- Nu a fost vina lui Vaughn. - Vina nu are legătură cu asta, Stephen.
Este vorba despre responsabilitate.
Dacă nu-mi pot menţine agenţii să fie responsabili pentru subordonaţii lor,
eficacitatea întregului program cedează.
Eu sunt responsabil.
Da, există oameni deasupra mea, Stephen.
- Cine? - Poate într-o altă zi.
Cred că lecţia de astăzi este evidentă.
Eşecurile nu vor fi tolerate.
Ce s-a întâmplat cu Vaughn?
Este pus la un birou. Nu te priveşte.
Să ai o noapte plăcută.
Trebuie să discutăm.
Dacă vrei să-mi mulţumeşti pentru că ţi-am salvat viaţa, acum ne-am achitat.
Nu. Adică da, îţi mulţumesc, dar nu pentru asta...
Vrei să-mi dai ceasul meu înapoi?
Este ceasul tatălui meu, dar ai putea să-mi spui mai târziu cum l-ai obţinut.
Am venit să-ţi spun că ai avut dreptate cu cei de la Ultra.
Nu mai pot lucra acolo.
Mi-au ucis partenerul din cauza mea.
Acum mă gândesc că aş putea să-mi găsesc tatăl
fără să fiu prins în lumea unchiului meu.
Am greşit.
Nu, nu ai greşit.
Eu am făcut-o.
Ai spus că nu mai putem fugi, că trebuie să ripostăm.
Ai dreptate.
Dar avem nevoie de tine să fii în interior pentru a face asta, Stephen.
Nu vezi? Este perfect faptul că lucrezi pentru Ultra.
- Singura cale de ai doborî este din... - Nu, nu mă întorc.
Este mult prea periculos.
Jedikiah şi-a pus deja unul dintre telepaţii săi malefici
să încerce să afle unde vă ascundeţi.
Dacă află, este vina mea.
Nu pot să o fac.
Bine? Sunt...
Nu pun în pericol oamenii la care ţin.
Nu am realizat că ai sentimente atât de puternice pentru noi.
Dacă cei de la Ultra ar fi putut intra în mintea ta, ar fi fost aici în acest moment.
Ai acest ceas.
Tatăl tău mi l-a dat atunci când a plecat.
Nu doar pentru a mă proteja. Mi-a spus că era pentru a-mi reaminti să fiu curajos.
Presupun că am uitat acest lucru.
Îţi mulţumesc pentru că mi-ai reamintit, Stephen.
Acum este al tău.
Îţi mulţumesc pentru că ai venit.
Eşti sigură că suntem în siguranţă aici?
Ultra nu poate pune mâna pe noi aici.
Există câteva locuri sigure, ca acesta, în oraş.
Oricine ar fi construit acest loc, este unul dintre noi.
Se întâmplă însă să aibă şi găluşte uimitoare.
M-am referit la siguranţa faţă de iubitul tău.
Ce?
John?
Nu este aşa ceva.
Atunci ce este? Aşteaptă. Lasă-mă să ghicesc.
Este o nouă specie de relaţie. În viitor,
oamenii nu vor mai trebui să utilizeze termeni învechiţi,
cum ar fi "iubit" sau "iubită".
M-ai adus aici să discutăm despre viaţa mea personală?
Nu.
Am vrut doar să-ţi mulţumesc...
pentru că m-ai ajutat să trec peste o situaţie grea.
Cum ai făcut-o?
Cum i-ai ţinut departe de gândurile tale?
Am făcut ceea ce mi-ai spus.
M-am gândit la ceva ce a putut să-mi umple toată mintea.
M-am concentrat pe cel mai dureros lucru la care m-am putut gândi.
Îţi voi arăta.
De ce eşti treaz?
Am auzit că te-ai certat cu mama.
Pleci undeva?
Da.
Dar mă voi întoarce.
Vreau să-mi faci o favoare.
- Vreau să ai grijă de mama. Poţi... - Nu vreau să pleci.
Ştiu, scumpule. Nici eu nu vreau.
Să fii curajos pentru mine, Stephen. Să fii curajos.
De aceea trebuie să-l găsesc.
Nu pot permite ca asta să fie ultima amintire cu tatăl meu.
Ce vei face?
Voi face ceea ce mi-a cerut să fac.
Voi avea grijă de familia mea.
Voi fi un frate mult mai bun.
Un fiu mai bun.
Şi un prieten mai bun.
Pentru ambele specii.
Pentru că mi-am dat seama că nu le pot întoarce spatele niciunuia dintre ei.
Trişorule!
Dar singura modalitate prin care pot face toate acestea
este dacă voi pretinde că sunt un soldat bun.
Lucrând pentru unchiul meu.
Fiind cu un pas înaintea lui.
Asta am de gând să fac.
Să fii cu ochii pe el. Fostul său partner a fost neglijent.
Dar informarea a fost curată.
Prea curată.
- Crezi că menţine legătura cu ei? - Da.
Atunci când va veni momentul, Stephen ne va conduce către Oamenii de Mâine.
Şi îi vom ucide.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
The Tomorrow People Sezonul 01, episodul 02-"In Too Deep"
Comentarii pe www.tvblog.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania