Anterior în "You"...
Toată lumea îmi spune Beck. Iar tu eşti...
- Joe? - Goldberg.
Un individ are nevoie să se protejeze singur,
iar numele tău era un punct glorios de început.
Următorul lucru pe care mi l-a dat micul nostru prieten, internetul,
a fost adresa ta.
Poate luăm ceva de băut cândva?
Desigur.
Hei, lasă-mă să urc.
Mă înnebuneşti.
Beck, cine este acesta?
Benjamin J. Ashby. născut în Greenwich,
a mers la o şcoală cu internat.
- După tine. - În regulă.
Omule, mă gândesc că am putea...
Nu-mi spune că faci asta din cauza lui Beck!
Îmi este foarte teamă de ce ai putea să-i faci ei.
Ţi-a arătat polonicele? Are un polonic mare şi roşu.
Este pentru a o lovi în timpul sexului.
Benji, mi-ar face plăcere să mă ajuţi.
Din nefericire, ştiu că eşti un mincinos patologic.
Am ştiut pur şi simplu că Benji era cel mai rău gen de otravă,
aşa că am făcut ceea ce a trebuit să fac pentru a te ajuta.
Au trecut trei zile...
de la primul nostru sărut
şi trebuie să recunosc că... lucrurile arată
destul de bine pentru noi în era post-Benji.
Dacă ar fi să poţi viziona doar un singur film
pentru tot restul vieţii, care ar fi acela?
Beverly Hills Cop.
- Serios? - Da. Cât se poate de serios.
Bine... voi muşca. Luminează-mă.
Este amuzant, dar pericolul...
se simţea cât se poate de real.
Totul ca la carte.
Care este al tău? Care este filmul tău pentru totdeauna?
Ar trebui să merg cu...
Pretty In Pink.
Fata invizivilă dintr-un orăşel care se îndrăgosteşte total
de singurul individ care o vede cu adevărat.
Puţin prea evident, Beck.
Îmi place acel film.
Eu voi fi acel individ, cel care te observă.
Meriţi asta, după Benji.
Deci...
fosta... iubită,
fata de la petrecerea lui Peach vorbea despre...
- Candace, nu-i aşa? - Este obişnuitul...
inventar al durerilor din trecut.
- Vreau să aflu? - Dar Candace...
Nu ştiu cum să-ţi spun despre ea.
Este prea curând, Beck.
Sunt o carte deschisă, dar este... este o poveste veche.
Doar... te gândeşti că eşti potrivit pentru cineva...
şi nu eşti.
Am vreo duzină astfel de indivizi.
Poate cândva, la un pahar de băutură.
Sau zece.
- Da. - Zece?
Zece. Zece...
Mai mult sau mai puţin.
Vreau să intru, chiar vreau,
dar voi face să mai aşteptăm.
Se merită să mai aştept pentru tine. În afară de asta...
Pa.
Acum, am ceva
mult mai presant de care să mă ocup.
Nimic nu este mai drăguţ în comparaţie cu o plăcintă de orăşel mic.
MuffinGrabNGo.
Grab N Go? Serios?
Plăcintă de orăşel? Ce dra...
Eşti mort pentru mine, Benji. Mort.
În sfârşit ai trecut mai departe.
Iar acum când te-ai ocupat de Benji,
a sosit momentul să fac la fel.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
YOU Sezonul 01, ep 03-"Maybe"
Cum poate să scape cineva de un cadavru?
Nu pot să caut pur şi simplu pe Google acest gen de lucruri
fără să produc o urmă de dovadă destul de evidentă.
Aşa că m-am întors la cei în care am cea mai mare încredere pentru informaţii...
King, Carr, Franzen, Flynn.
Iată un fapt amuzant. Despicarea unui pui
şi dezmembrarea unui om
implică aceiaşi şase paşi esenţiali.
Nu sunt sigur că pot face asta.
Puţin cam intens. Dar...
cred că am, în sfârşit, un plan pentru Benji.
Bună, Joe. Nu am ştiut că erai acolo.
Te deranjează dacă pun puţin Enrique Iglesias?
Încerc să mă pun la zi cu spaniola.
Acestea sunt, în mod oficial, cele mai întunecate zile...
din istoria lumii.
Aş putea alege altceva.
Am foarte multe liste aici.
Am muzică rock, muzică de club, jazz.
Mă întreb dacă este virgin. Rămâi la Iglesias.
Voi fi în subsol, să lucrez la câteva cărţi.
Nu vreau să fiu deranjat.
- Bine? - Nu este nicio problemă.
Mulţumesc, Joe!
Iată ceea ce ştiu.
Nu va exista niciun Benji mort pe care să-l jeleşti.
Trebuie să dispară.
Deja m-am ocupat de optica de pe media socială...
portretând un individ caruia îi place să petreacă foarte mult până a dispărut.
În ceea ce priveşte corpul...
incinerarea pare a fi utilă.
Asta va necesita chimicale,
o ardere constantă şi absolut nicio înregistrare a danturii.
Se pare că
va trebui să încetinesc degradarea biologică a lui Benji.
Totul este legat de temperatură şi de umiditate.
Şi scăderea temperaturii atât de mult, pune cârţile în pericol...
Uscat, fragil, pierdut pentru totdeauna.
Umidifatorul nu va lăsa să se întâmple asta.
Gertrude Stein este moartă.
Ea nu se mai întoarce să semneze cărţi.
Să sperăm că asta îl va menţine până pot să prind curaj
şi să-mi fac treaba.
- Intră. - Bună... acolo.
Sunt... Guinevere Beck.
Sunt tranferată de curând de la
profesorul Leahy şi am fost de acord că ar fi mai bine...
Scuze.
Îl caut pe profesorul Mott?
Beck, nu-i aşa?
- Da. Bună. - Blythe.
Am auzit că ni te alături.
- Da. - Ne întâlnim aici pentru atelier
în zilele de marţi şi joi.
Mott nu este Leahy, aşa că trebuie să-ţi aduci ce ai mai bun.
Intenţionez să o fac.
Chiar... am citit unul dintre eseurile tale
de luna trecută din "Review"
şi a fost atât de revelator. L-am trimis mai departe pe Twitter.
Media socială. Este un fel de următor mare genocid.
- Jersey, nu-i aşa? - Poftim?
De acolo eşti?
Nu, sunt... sunt din Nantucket.
Interesant.
- De unde eşti? - Este o întrebare dificilă.
M-am născut în Papua Noua Guineea,
dar tata a lucrat pentru Departamentul de Stat,
aşa că ne-am mutat destul de des.
De fapt, m-am separat de părinţii mei la un moment dat.
Am făcut puţină prezentare de modă în Tokyo.
Părul meu era extrem de special acolo.
Îmi cer scuze, sunt bunicii mei.
Ne vedem la cursuri. Bine?
- Bine. - Bine.
Hei...
Da.
Apoi a plecat,
iar eu m-am topit în pământ.
Pare a fi o târfă pretenţioasă, dacă mă întrebi pe mine.
Nu. Blythe este nemaipomenită.
A scris această lucrare în care explica faptul că ea şi mama ei
s-au ales cu bulimie cât au stat în Italia, iar ea avea 12 ani!
- Şic. - Ce...
- Acesta este un nas? - Este un penis, Annika.
Şi ce? Este doar mărit.
- Nu! - De ce este lângă carpetă?
Nu ştiu. Pentru perspectivă?
Nu înţeleg.
De ce cred bărbaţii că membrele separate de corp
au un preludiu egal? Nu sunt
- plăcute estetic. - Nu sunt de acord.
Am mai multe de 200 salvate pe telefonul meu,
organizate pe categorii. Este muzeul meu Guggenheim.
Lilieci graşi.
Bumeranguri.
Bărci în formă de banană.
Întârziaţi.
Şi evrei.
Multă putere pentru ei, dar prietenii tăi
tratează sexul ca şi cum nu ar însemna nimic.
Până când vede ea gunoiul lui mărit!
Dar tu eşti diferită, nu-i aşa?
Sincer, îi înţeleg punctul de vedere.
M-am cuplat cu un individ seara trecută.
Am ajuns în genunchi înainte să realizez că nu era circumcis.
Părea a fi...
nu ştiu, un... hanorac cu glugă?
Funcţionarul librăriei are prepuţ?
Managerul librăriei, dar nu, nu este Joe.
Un individ de pe Tinder. Puţin mai jos şi mai murdar.
Înţelegeţi?
Joe este încă la "posibil".
Un "posibil"? Sunt un "posibil"?
Şi încă te mai culci cu alţi indivizi?
Beck! Cum am putut omite asta?
Cum am citit totul atât de eronat?
Uite. Dacă vrei să-l scoţi pe Benji din sistemul tău,
dă-i bătaie.
Vreau doar să mă sigur că te respecţi singură.
Spun doar că...
eşti tu în totalitate chiar acum?
Acesta... acesta este modul în care procesez.
Este un fel de exorcism să-l scot pe Benji.
Doar îmi explorez opţiunile într-un oraş cu...
8 milioane de oameni.
- Este rezonabil, nu-i aşa? - Da.
Merg să iau ceva de băut.
Îmi place tatuajul tău.
Nu am tatuaj.
Dragostea este răbdătoare şi bună.
La fel sunt şi eu, Beck.
Pentru tine, pot să fiu răbdător.
Poate că acesta este procesul tău.
Nimeni nu cumpără prima pereche de blugi pe care o probează,
indiferent cât de perfectă este.
Dar pe cât de mult sper că aceasta este doar o etapă,
o scurtă căutare în iCloud-ul tău
a dezvăluit o destrăbălare totală cu băieţii mileniului actual.
Tipul cu tigru.
Agentul lui William Morris.
Viking aspirant. Ai fost o fată ocupată, Beck.
Este o concurenţă mult mai mare faţă de ceea ce am crezut.
Acest lucru dintre noi...
este nou, subţire.
Iar costul a fost un cadavru.
Dar nu pot să scap de toţi indivizii din New York.
Dacă vreau să-ţi câştig inima, va trebui să-ţi arăt...
că nu sunt un "posibil".
Eu sunt alesul.
A sosit momentul să scap de Benji,
să-mi concentrez atenţia doar
pe tine, Beck, pe noi.
Aşa că voi avea nevoie de câteva resurse.
Bună, Joe.
Ai spus că trebuie să vorbim?
- Am spus, da. - Despre ce anume?
Am un proiect secret la care lucrez,
dar trebuie să deschid magazinul,
aşa că m-am gândit că ai putea să faci câteva comisioane pentru mine.
Îţi voi da câţiva bani pentru cărţi.
Rămâne doar între noi.
Da. Nu este nicio problemă.
Rămâne între noi. Ce ai nevoie?
Va trebui să mergi în câteva locuri diferite.
Poţi conta pe mine, Joe.
Mulţumesc, Pac.
Porcul şi cu mine.
Faţă în faţă.
Inima mea este a lui.
Şi acesta...
era apusul de soare.
Nu sunt sigură că a avut vigilenţa sau profunzimea
de care eşti capabil. Nu am fost implicată în totalitate.
Interesant, Blythe.
Cum menţinem atenţia cititorului?
Infuzăm universalul
cu specificitate dureroasă,
altfel ei vor da pagina.
Exact.
Teama mea cea mai mare... şi nu mă refer la poezia lui Yuri,
în sine, este că nu trebuie să fie rău, ci de neimaginat.
Deloc surprinzător. Aceasta este teama.
Sper că a fost de ajutor, Yuri.
Cred că este suficient pentru astăzi.
Următoarea va fi... Blythe.
Şi Beck.
Trimiteţi-mi ceva din ceea ce doriţi,
la fel şi colegilor şi le vom discuta joi.
Iată ce am descoperit
din acest mic exerciţiu în deşertăciune, Beck.
Nu ai dispoziţia de a scrie.
Şi ai nevoie de un pat nou.
Aşa că, poate, întâlnirea ta entuziastă,
dar goală de conţinut,
cu acel barman jalnic,
ar putea funcţiona în avantajul nostru.
Am vreo şansă de a putea merge la cumpărături?
Am timp disponibil,
devreme ce Paco a plecat la cumpărături.
Mi-ai citit gândurile.
Te iau într-o oră.
Dar trebuie să joc asta perfect,
iar pentru a face asta,
trebuie să scot armele importante.
Buick-ul domnului Mooney.
Cobori scările în aceşti blugi nu prea strâmţi.
Eşti în papuci,
iar unghiile îţi strălucesc,
ai părul strâns în coc
şi, cel puţin, nu ai niciun gadget.
Deci, asta este.
Dumnezeule, nu pot să cred că asta este maşina ta.
Mi-ai salvat viaţa.
Nu ai idee cât de mult
aveam nevoie de un pat nou.
O nouă provocare.
Cum te fac să treci de la
studierea paharelor la...
"Rahat! Joe, tu eşti alesul"?
Ciudat.
Am unul exact ca acesta.
Da, ştiu totul despre asta.
- Benji mi-a spus. - A fost al tatălui meu.
Infamul polonic roşu.
Cum îţi place să fii lovită cu el.
Asta îţi doreşti cu adevărat, Beck?
Un astfel de individ cauţi?
Doar alege unul.
Toate sunt făcute din aceeaşi bucată de lemn foarte scump.
Nu mă pot decide.
Oamenii încearcă să cumpere un fel de sens în viaţa lor
cu lumânări de 60 de dolari şi lămpi durabile.
Toate arată bine pentru mine.
Nu. Mă refer la faptul că ar trebui să aleg un pat
simplu sau unul matrimonial?
Patul tău nu este suficient de mare pentru a încăpea unul matrimonial.
Ai dreptate, este prea...
De unde ştii asta?
Este New York.
Dormitorul nimănui nu este suficient de mare pentru a intra unul matrimonial.
Ce s-a întâmplat?
Această fată, Blythe, de la atelier,
tocmai ce şi-a trimis povestioara.
- Şi? - Şi eu nici nu mi-am
început-o, iar termenul este până mâine.
A ei...
este nemaipomenită.
E vorba despre o cioară care zboară în casa unei femei,
se loveşte de pereţi şi lasă sânge peste tot.
Sună oribil.
Citeşte-o.
Ei bine?
S-ar putea să ai dreptate.
Ştiu.
Te pot întreba ceva?
Orice.
Promiţi să spui adevărul?
Pe cuvânt de cercetaş.
Crezi că sunt... că nu sunt interesantă?
Oamenii care nu sunt interesanţi nu-şi fac griji
că sunt neinteresanţi.
Asta este, Beck.
Acesta este momentul în care îţi voi arăta
cât de remarcabilă eşti.
Îţi place jos şi cât mai murdar. Vei avea asta.
Opreşte-te, Joe. Opreşte-te!
Ce? Eu... Ce? Am crezut că tu...
Că doream să fiu arestată
cât timp te scufunzi în mine în public?
Asta nu este chiar pe lista mea de făcut de astăzi.
Presupun că am interpretat asta greşit.
Nu te-ai uitat la ea în ultimele zece minute.
Lucrurile nu se pot înrăutăţi mai mult.
- Alo? - Bună, Joe. Sunt Ethan.
- Ethan de la librărie. - Da, da, ştiu
cine eşti, Ethan.
Corect. Problema este că a căzut curentul.
Electricianul spune că sistemul este supraîncărcat,
dar nu poate să meargă la panou pentru că...
Este în subsol, acolo unde este un mort.
Şi este încuiat. El crede că poate să spargă încuietoarea,
dar am vrut doar să...
Nu! Nu, nu, nu, nu, nu! Doar... doar...
Spune-i electricianului să meargă acasă.
Îl sun mai târziu. Încuie şi pleacă acasă.
Mă ocup de asta când mă întorc.
În regulă?
Bine.
- Este totul în regulă? - Da, e-n regulă.
E-n regulă. Este doar o problemă minoră la magazin.
Ar trebui să te duc... acasă.
Mi-a fost teamă că s-ar putea întâmpla asta.
Şase umidificatoare şi un aparat de aer condiţionat din anii 70
pus pe cea mai de jos temperatură...
chiar şi în moarte, Benji este o mare pacoste pe cap.
Bine. Cu aerul condiţionat oprit,
pare că viteza deteriorării să se fi ridicat serios.
Asta este... o substanţă vâscoasă?
Lucrurile au crescut,
biologic vorbind, în departamentul lui Benji.
De asemenea, în departamentul cărţilor.
Dar... nu le pot proteja până nu scap de el.
Benji trebuie să plece.
Hei, ce pui la cale?
Ştii cumva să citeşti din limba chineză?
Sau să deţii un ciocan de lemn?
Cărţile erau în siguranţă.
Subsolul era eliberat în totalitate de cadavru.
Oricum, nu pot să ard cadavrul în plină zi,
aşa că Benji poate
să mai aştepte puţin în maşină.
- Este pregătit. - Bine.
Dă-i drumul o clipă.
- Bine. - Da.
- Este în lemn! - Bine.
- Dă-mi ciocanul de lemn. - Da.
Ar trebui să fie bine.
Iată-l.
Dă-i bătaie!
Spune când să mă opresc.
Când. Cred... când. Când, când, când.
Noroc pentru noi.
Ai fost un ucenic bun.
Aveam de gând să spun acelaşi lucru despre tine.
Îmi pare rău pentru mai devreme. Nu am vrut să mă supăr.
E-n regulă.
Nu, nu este în regulă. Doar că...
Nu vreau să te gândeşti la mine
în acest fel.
Te... plac, Joe.
Te plac... cu adevărat.
Şi, pentru a fi sinceră, eram cu gândul în altă parte.
Povestea scurtă a lui Blythe m-a pus pe gânduri.
Nu este o competiţie.
Ştiu, dar...
mă întreb...
dacă voi scrie vreodată ceva atât de uimitor.
Eşti talentată.
- Nu ai de unde să ştii asta. - Ştiu...
ştiu că trebui să uiţi puţin de tine şi...
să uiţi de Blythe, de această persoană Blythe.
Uită de toată lumea. Scrie doar ceea ce doreşti.
Doamne! Toţi spun asta ca şi cum ar fi atât de uşor.
Ştiu, ştiu.
Bine. Deci...
un test rapid.
Nu gândi.
Răspunde direct.
Bine.
Care ar fi primul tău gând?
Tatăl meu.
Înainte ca el...
Da. Corect.
Desigur.
Era dependent.
Era dificil...
şi înspăimântător.
Existau şi zile bune.
Şi ştiam că este una dintre acelea
atunci când mă trezeam şi simţeam miros de clătite.
Obişnuia să folosească acel polonic roşu pentru a lua aluatul.
Aceasta este povestea polonicului roşu?
Iar eu aş fi... râs,
cântând împreună cu
un Top 40 foarte prost.
Şi totul era... corect.
Dar apoi el... pleca şi...
polonicul ajungea în sertar.
Iar eu aşteptam următoarea zi bună.
Până când nu a mai fost.
Nu m-am aşteptat să spun toate acestea.
Cred că ai dreptate. Cu siguranţă nu ai
ceva semnificativ despre care să scrii.
Benji a greşit în totalitate.
Toată povestea lui despre polonicul roşu. Nu vrei să fii lovită.
Vrei să te simţi în siguranţă,
să te simţi iubită.
Vrei să-ţi facă cineva clătite.
Reţine-ţi aceste gânduri. Revin imediat.
Vin!
- Este totul în regulă? - Nu!
- Peach. Ar fi trebuit să ştiu. - Mulţumesc lui Dumnezeu că eşti aici.
Am un sentiment foarte rău.
Cred că am nevoie să mă duci în camera de urgenţă.
Joseph.
Nu am ştiut că erai aici.
Ţi-am spus că vine aici.
Peach este foarte bolnavă.
Asta, probabil, este mai mult decât ar trebui să ştii,
dar... am o boală cronică a vezicii urinare
numită cistită interstiţială...
Dumnezeule!
Unii oameni cred că sunt arogantă,
dar... nu pot să mănânc nimic de la fast food.
Iar dacă beau, trebuie să aibă un PH ridicat,
cum ar fi Ketel One sau Goose
şi suc de pere.
Nu ai pregătit shoturi de Jager la petrecerea ta?
Hai să te ducem la spital.
- Da. - Iar Joe are o maşină.
El ne poate duce. Nu-i aşa, Joe?
Ne poţi duce?
Desigur.
Am un cadavru în portbagaj, dar nu-i mare lucru, nu-i aşa?
Asta durează o eternitate!
El a ales cele mai proaste drumuri pentru a trece prin oraş.
Fii drăguţă.
Am dureri foarte mari!
Îmi pare rău.
Joseph...
- Da. - Am greaţă.
Poţi să deschizi un geam? Este un fel de...
un fel de miros de putred ce vine din bancheta din spate.
Ce pot să spun? Este mirosul oraşului.
Doamne.
Nu mai pot să suport. Nu mai pot să suport.
Vom merge pe jos!
Îmi pare foarte rău.
Se apropie ora vrăjitoriei.
Voi lua produsele, voi conduce cadavrul narcisistului,
fost cunoscut ca Benji, către destinaţia lui finală,
voi aprinde un chibrit şi sunt al tău pentru totdeauna, Beck.
Asta chiar este o dezvoltare a situaţiei neobişnuită.
Acesta este el.
Nitrat de potasiu.
Şase role de bandă adezivă.
Motorină, sfoară, pânză groasă de sac, ţăruş de lemn.
Vrei să explici pentru ce sunt toate acestea?
Să explic lista de cumpărături
luată direct din "Cum să scapi de cadavre pentru idioţi"?
Ştiu.
Ştiu cum poate să arate asta.
Ştiu că implicarea lui Paco a fost un lucru greşit,
dar lucrurile au fost puţin complicate pentru mine în ultimul timp.
Presupun că am sperat să fac lumea un loc mult mai bun.
Ştiţi... ar...
ar fi... ar fi mult mai uşor dacă v-aş arăta.
Da, vă voi arăta. Veniţi.
Tehnic vorbind, nu ne este permis să cultivăm nimic aici.
Încercam să menţin totul ascuns.
Şi produsele chimice?
Ele dizolvă rădăcinile.
Motorina?
Îmi place să fac grătar.
Poftim.
Este bună.
Mulţumesc.
Deci, el construieşte o grădină. Şi ce-i cu asta?
I-am spus acestui individ... să stea departe de copilul iubitei mele.
Şi ce face? Îl plăteşte pentru comisioane?
Hei, ţi-am spus, sunt ofiţer care se ocupă cu eliberaţii condiţionat.
Vedem astfel de indivizi tot timpul.
Este un psihopat. O simt din toată fiinţa mea.
Hei, vrei să te întorci în casă, Paco?
Spune-i mamei tale că revin imediat. Bine, amice?
În regulă. În regulă. În regulă.
Puştiul are ADHD. Este dificil să te ocupi de el tot timpul.
Dar asta îl face să fie vulnerabil la astfel de ciudaţi.
Îmi cer scuze dacă am depăşit o linie.
Am observat cât este Paco de înfometat tot timpul.
I-am dat câţiva dolari pentru a merge la magazin, sincer,
să-şi poată cumpăra un sandviş.
Îi împrumut şi cărţi din când în când... iar asta-i tot.
Pare a fi puţin neglijat.
- Îţi baţi joc de mine acum? - Nu spun că nu eşti potrivit ca părinte.
- Mulţi oameni beau... - În regulă. Ajunge...
În regulă. În regulă. În regulă.
Ne cerem scuze pentru deranj.
Baftă cu grădina.
Mulţumesc, domnule ofiţer. Oamenii sunt uşor de păcălit.
Cum sunt aceşti poliţişti. Sunt un individ drăguţ.
Deci, nu este nicio problemă.
Oamenii cred ceea ce văd.
Din nefericire, asta se pare că te include şi pe tine, Beck.
Ai crezut că l-ai meritat pe Benji şi neglijenţa lui.
Ai crezut că ai meritat-o pe Peach şi drama ei.
Şi totul poate continua.
Aş vrea să te sun şi să-ţi spun, dar nu pot să o fac,
pentru că există o perioadă tradiţională de aşteptare
între fiecare comunicare nenorocită
atunci când încerci să îţi dai întâlniri cu cineva.
Urăsc această generaţie.
Mulţumesc.
Îţi mulţumesc că ai stat cu mine.
Sincer, nu... nu ştiu
ce aş fi făcut fără tine.
Poţi să contezi mereu pe mine.
Mulţumesc.
Deci, ce părere ai despre Joe?
Da, îl plac.
Cred că aş putea să-l plac cu adevărat.
Nu eram sigură dacă eram pregătită să mă implic,
- dar... poate... - Doar nu vorbeşti serios.
Individul lucrează într-o librărie.
Beck... te cunosc.
Mu vrei să-ţi petreci a cincea aniversare
mergând în vreo bodegă.
Ai nevoie de cineva care să aibă grijă de tine.
Pentru ca tu să poţi scrie, să fii liberă,
să fii fericită.
Nu de cineva ca Joe şi limitările sale financiare.
Nu este corect.
Nimeni nu mă plăteşte să fiu corectă.
Ce spui dacă mergem să mâncăm ceva?
- Pentru că mor de foame. - Cred că ar fi mai bine să sar peste asta.
Chiar ar trebui să ajung acasă.
Mă bucur că te simţi mai bine.
Nu. Nu, nu... nu acum.
Bine, Beck. În regulă.
Bună. Cum se simte pacienta?
Mai bine. Mulţumesc pentru că ne-ai condus.
Doctorul a spus că a fost bine că am venit atunci.
Da?
De ce să nu ne întâlnim din nou la mine?
Poate reuşim să reluăm de acolo unde am rămas?
Cum rămâne cu Peach?
- Ce este cu ea? - Unde este acum?
La Indochine.
Acolo este mâncarea ei de confort.
Perfect.
Peach bagă lup de mare din Chile
pe gâtul ei sfrijit, iar eu sunt pe cale să fiu prins.
Deci... ce crezi?
Cred că te plângi că nu poţi să scrii,
dar apoi renunţi la tot
pentru o urgenţă medicală, care, apropo,
mulţi cred că este de origine psihosomatică.
M-am referit la tine... să vii aici.
Aş vrea să pot.
Aş vrea să pot, dar sunt foarte ocupat acum,
aşa că... de fapt, ar trebui să închid.
Ştiu că apariţia lui Peach a fost de rău augur,
dar nu scriam atunci când a venit.
Nu, ştiu. Un pont important.
Verifică-ţi apelurile atunci când vrei să arzi un cadavru,
pentru că se pare că lucrurile pot scăpa de sub control şi nu vrei să spui ceva greşit.
Nu vreau să fiu dur, dar...
- trimiţi mesaje confuze. - Ce vrea să însemne asta?
Încerc să fac ce doreşti,
dar nu-mi dau seama ce anume.
Cum ar fi să-ţi fac un pat, să fiu cu tine pe pat?
Să te las în mijlocul străzii pentru că prietena ta
cere asta şi nu foarte politicos?
Vorbesc serios, Joe. Taci. Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Trebuie să închid.
Dar...
- Hei, cum merge treaba? - Bine.
Acesta este un foc de tabără pe cinste.
Da, ce pot să spun? M-a luat puţin valul.
Ştiţi ceva? Puteţi să veniţi şi voi aici.
Vă rog să refuzaţi. Vă rog să refuzaţi.
Ar fi minunat...
dar trebuie să ne întoarcem la maşină
înainte să se întunece şi mai mult.
Baftă.
- Să aveţi o seară plăcută! - Şi tu.
Îţi aminteşti unde ai parcat?
Cred în dragoste la prima vedere.
Am avut-o cu tine, Beck.
Şi poate, doar poate, am distrus-o
atât de rapid, în timpul unui singur apel telefonic.
Toate acestea au fost în zadar?
"Regele şi regina,
atunci când şi-au văzut fiica..."
Te-am sunat, Beck, dar...
intră direct mesageria vocală.
Cele mai urâte trei cuvinte din limba engleză.
Mă întreb cum ar fi arătat copiii noştri.
Ar fi crescut citind, nu ar fi fost lipiţi de iPad-uri,
şi cu siguranţă nu i-am fi numit
Gulliver, Blaze
sau Misti cu un singur "i".
Am fi dat gata asta. Împreună.
Nu trebuia să se termine aşa.
Sună-mă, Beck.
Sfârşit.
Nu vreau să par a fi linguşitor,
dar ceea ce ai scris mă face să cred
că Raymond Carver s-a reîncarnat.
Eşti drăguţ să spui asta, Tomas.
M-am născut în 88, anul în care el a murit,
aşa că, în mod ciudat,
nu eşti prima persoană care a spus asta!
Din nou, bine lucrat, Blythe. Sunt entuziasmată să văd ce urmează.
Beck, nu te aşteptam.
Nu ai trimis paginile.
Ştiu. Îmi cer scuze.
Şi îmi cer scuze de întârziere, doar că...
le-am scris, dar păreau a fi extrem de emoţionale,
aşa că am luat-o de la capăt
şi am pierdut noţiunea timpului, dar...
asta... se simte a mă reprezenta
şi este ceea ce vreau să spun.
Este doar o pagină, dar...
Nu este suficient pentru a avea ce critica.
Ar trebui să o citim acum... în faţa ta?
Asta este... destul de ciudat.
Dacă aşa stau lucrurile, ar trebui să te avertizez că,
am această problemă legată de autism,
în care nu pot să ascund ceea ce gândesc.
Hai doar să reprogramăm
recenzia ta pentru o altă dată.
Beck?
Bună.
Bine. Nu-mi face plăcere să recunosc asta, dar aveai dreptate.
Puţin.
Aş face totul pentru prietenii mei
şi m-aş ascunde în spatele lor... Da.
Şi i-aş folosi ca pe o scuză să nu scriu?
Sincer, aş folosi orice ca pe o scuză să nu scriu,
pentru că... bine, îmi este teamă că aş putea eşua...
fiind la o pagină distanţă
de a confirma că sunt cel mai slab scriitor din istorie.
Şi toată discuţia referitoare la mesajele amestecate pe care le transmit,
asta este din cauza faptului că... nu ştiu cine sunt.
Deci, cum ar trebui să ştiu ce doresc?
Şi ştiu... ştiu că sună scârbos,
ca şi cum ar fi atât de... caracteristic celor ce devin adulţi în acest mileniu.
Nu spune nimic.
În acest moment, eşti totul.
Iată cum stau lucrurile.
Dacă ştii cine eşti, dar nu spui la toţi asta.
Eşti omul drăguţ cu lucruri de genul "Eşti remarcabil"
şi tipul sensibil cu "Scrie ceea ce-ţi produce emoţie".
Dar apoi încerci să te dai la mine în mijlocul magazinului de mobilă.
Dacă nu aş fi ştiut mai bine, aş crede că ascunzi ceva.
Pentru numele lui Dumnezeu, de ce ţii în braţe o pătură Pendleton?
Nici nu ţi-am văzut vreodată locul în care stai.
Şi nu vorbeşti niciodată despre prietenii tăi.
Adică, cine eşti?
Bine, asta a fost prea mult.
Suna mult mai bine în mintea mea.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Vrei să mă cunoşti, Beck?
Îţi voi arăta exact cine sunt.
Aici ţinem cărţile rare...
colecţiile, primele ediţii.
Este hârtie, pânză, piele,
pastă. Totul este vulnerabil.
Totul este sensibil la lumină,
umiditate, temperatură.
De aceea...
ele trebuie să fie aici.
Pentru a le proteja.
Te pot duce în apartamentul meu.
Oricând doreşti.
Vreau să-mi cunoşti prietenii, chiar vreau,
dar acesta...
acesta chiar de aici,
este cel mai important loc din lume pentru mine.
Pe cât de ciudat ar suna...
aceste cărţi sunt mult mai pline de viaţă,
sunt mult mai... demne,
decât majoritatea oamenilor pe care îi cunosc.
Dacă vrei să ştii cine sunt, asta este.
Aici erai.
Asta este. Am ieşit în mod oficial de pe Tinder.
Bravo, iubito.
Eu... am sentimentul că acesta este un pas bun,
ca şi cum acesta ar fi un lucru bun pentru mine.
Joe este bun pentru mine.
Orice ai nevoie, Becks.
Nu, spun doar că... am vorbit serios...
Poate că o viaţă simplă nu este chiar atât de rău.
Poate că este ceea ce ai nevoie.
Poate că ar trebui să caut şi eu asta.
Joe nu este simplu. El... este diferit.
Este complicat.
Asta-i amuzant...
lipseşte o carte.
Serios? Ce carte?
Ozma din Oz.
Era chiar aici.
Joe se uita la ea când a fost la petrecerea mea.
Sunt sigură că se va găsi.
Ai şters Tinder-ul, iar acum ai sunat
şi mi-ai cerut să trec pe la tine.
Credinţa mea în povestea noastră de iubire epică este restaurată în mod oficial.
Îmi pare rău, Joe. Sunt atât de prost.
Am lăsat lista pe pat, iar Ron a găsit-o.
- Îmi pare rău. - Nu eşti prost.
- Nu este vina ta. - Am încercat să explic, dar...
Nu este vina ta!
Tipii ca Ron sunt agresivi.
Trebuie doar să fim cu un pas înaintea lor.
La fel ca muşchetarii... mereu cu un pas în faţa cardinalului.
Nu-i aşa?
Unul pentru toţi...
Şi toţi pentru unul.
Paco!
Intră în casă.
Simt mirosul de bourbon de aici.
Ţi-am spus...
lasă copilul în pace.
Uite. Poate că ai prostit poliţiştii
cu rahatul de grădină de tomate,
dar am dreptate.
Este ceva ce nu este corect la tine.
Văd asta în ochii tăi.
Îndosariază asta.
Probleme viitoare.
Cioc, cioc. Ai ajuns?
Pentru că în seara asta...
în seara asta îţi voi arăta... că eu sunt alesul.
Poţi să-mi faci clătite mai târziu.
Tocmai ce ai...
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
YOU Sezonul 01, ep 03-"Maybe"