Anterior în "You"...
Vechiul tău telefon, pe care îl am,
este conectat în continuare pe cloud,
iar asta înseamnă că încă sunt conectat în tine.
- Sunt poet. - Coboară de pe scenă.
Poţi să râzi.
Te-ai mutat aici să fii ceva anume?
Eu am făcut-o, dar nu a funcţionat.
Crezi că nu am nimic ieşit din comun?
Astfel de oameni nu-şi fac griji
pentru faptul că nu au nimic ieşit din comun.
- Cât mă bucur să te văd, iubito. - Şi eu, tată.
Partea cu dependenţa era adevărată, dar el nu a murit.
El este aici. Este în viaţă.
Ar putea să te ajute să scrii despre el.
Benji a fost cel mai rău tip de otravă.
Alergia la alune era reală.
Presupun că Benji va muri ca un om sincer.
Claudia şi Ron.
Trebuie să vin acasă la tine...
- Nu este în regulă să ţipi. - Adulţii fac asta tot timpul.
Adulţii sunt nenorociţi.
I-am spus acestui individ să stea departe de copilul iubitei mele.
- Pare a fi puţin neglijat. - Ajunge. Eu...
În regulă. În regulă. În regulă.
Este o colecţie drăguţă.
Asta-i amuzant. Lipseşte o carte.
Joe se uita la ea.
Eu, desigur, nu am avut niciodată intenţia de a păstra cartea.
Dacă Peach încă mai are vreo problemă,
nu o voi lăsa să intervină între noi, Beck.
Nu o voi face.
Bună dimineaţa.
Acesta este momentul meu preferat al zilei,
atunci când suntem doar noi.
M-ai privit dormind?
Ciudatule.
Ador mica noastră rutină.
Întotdeauna la fel, dar niciodată perimată.
Sex...
Duşuri, mai mult sex.
Micul dejun, avocado sărat, bacon crocant, în fiecare zi.
Tatăl tău nu a fost niciodată consecvent,
iar tu te vindeci în urma acestui fapt, cu ajutorul meu.
Te deranjează dacă voi continua să lucrez?
- Am foarte mult... - Mănâncă, lucrează.
Eu voi împături rufele.
Aşa este, Beck, mă ocup chiar şi de rufele tale.
Îţi protejez timpul.
Te las să te concentrezi pe muncă.
Şi poţi ghici ceva?
Acum când am făcut ca dimineţile noastre să fie sacre, chiar scrii.
Liberă de orice distracţie.
În cea mai mare parte.
Să-ţi ascult cicăleala în fiecare noapte!
Ron şi Claudia din nou?
Dacă s-ar termina vreodată vasele nenorocite,
aş fi blocată făcând...
Ai grijă!
Nu poţi să spui nimic?
Nu vreau să intervin în vieţile altor oameni.
Poate că ar trebui.
În orice caz, trebuie să merg la cursuri.
Ştii care este cel mai rău lucru la dimineţile noastre?
Că mereu se termină.
Petrec timpul ţinând contul
cât trece până în momentul când te voi vedea.
Mă înveţi să fiu mai răbdător
şi Dumnezeu ştie că am nevoie de ajutor atunci când vine vorba de prietenele tale.
Dintr-un anumit motiv, împărţim nopţile cu prietenele tale,
chiar şi vizionarea filmelor, cum ar fi "The Bachelor".
Cum pot femeile care au respect de sine să tolereze această prostie?
Câteodată, îţi jur, sunt singurul feminist adevărat pe care îl cunoşti.
Este fie un brazilian total, fie un tufiş plin
şi este în genul,
"Obiectul meu este la al treilea castron de terci.
Hai să ne întâlnim la jumătatea drumului, cucoană." Este o nebunie.
Este hilar.
Aceste fete sunt şi mai plictisitoare în persoană.
Lynn este o cavernă întunecată, acolo unde conversaţiile ajung să moară.
- Este hilar. - Ce personalitate are,
este activată doar de cocktailurile cu puţine calorii,
iar acesta este motivul pentru care bea atât de mult.
Annika este hotărâtă că sunt atât de nemaipomenit... ceea ce este adevărat...
Dar alăturarea în echipa lui Joe este doar cea mai recentă mişcare
în războiul ei rece cu regina curvelor,
Peach nenorocita de Salinger.
Sper că nu aţi început distracţia fără mine.
Am făcut-o.
Annika, mulţumesc lui Dumnezeu pentru acest piept al tău,
altfel ai fi împrăştiat guacamole peste toată
pătura din Himalaya pe care i-am luat-o lui Beck.
Şi aşa se ajunge la problema nesfârşită legată de mâncare.
Peach se leagă de corpul Annikăi.
Annika îşi freacă atuurile în faţa lui Peach,
ceea ce, ca un mecanism de apărare, înfrânge decisiv oponenta.
Pot să-ţi aduc câteva prosoape de hârtie.
- Aşteptaţi. Am nevoie de o realimentare. - Nu, nu.
Mă ocup eu. Am grijă de tine.
Nu, nu, e-n regulă. Mi-ar prinde bine puţină companie.
Acum este mult mai amuzant în comparaţie cu clasicele nopţi ale fetelor.
Când eram doar noi, fetele?
Peach încă nu mă are la suflet.
Probabil că nu ar fi trebuit să-i fur copia lui "Oz"
sau poate că nu ar fi trebuit să i-o returnez.
Dar toate acestea sunt în trecut, Beck.
Dacă voi continua să fiu iubitul perfect,
vei realiza că viaţa este mult mai sănătoasă
departe de această toxicitate.
Joseph, mă gândeam să mai uşurez biblioteca
şi m-am gândit să întreb un expert.
Cât valorează o astfel de carte?
Încă încearcă să construiască un caz cum că aş fi dispus
să fur acest lucru nenorocit.
Este tipărită de Riley în Marea Britanie.
Un original, o raritate.
Cred că ar trebui să acţionez mai repede, înainte ca o persoană disperată
să încerce să fure mica mea frumuseţe.
Tragedia reală ar fi să nu apreciezi ceea ce ai.
Dacă aş fi în locul tău, aş păstra-o pentru totdeauna.
Dar ce ştiu eu? Sunt doar un muncitor într-o librărie.
Încerc, Beck. Chiar o fac,
dar prietenele tale scot ceea ce este mai rău din mine.
- Dă-i bice. Dă-i bice. - Bine.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team are plăcerea de a vă prezenta:
YOU Sezonul 01, ep 05-"Living with the Enemy"
Şi apoi Rastish m-a învăţat asta.
Re minor. Piele de găină, puiule.
Bună, Joe!
Acest loc este...
prăfuit.
Bună! Bună!
Annika, ce te aduce pe la Mooney's?
Site-ul vostru
şi tristeţea profundă pe care o evocă.
Ai făcut asta în MySpace?
I-am tot spus lui Joe că trebuie să modernizăm.
Joe, am 3,6 milioane de urmăritori
şi fac 12 mii de dolari pentru un selfie,
dar sunt dispusă să o fac pentru Mooney's pe gratis,
din bunătatea inimii mele.
În regulă. Hai să o facem.
Dacă ai nevoie de câteva vibraţii autentice ruseşti, pot...
Mulţumesc, dar mă descurc.
Curvele inteligente îşi storc creierii la Mooney's.
stivuită.
Dacă vă întrebaţi vreodată de ce este nevoie pentru a deveni un om influent,
mai specific un corp celebru pe Instagram, fiţi neruşinaţi.
Annika şi-a transformat curbele într-un imperiu,
inspirând doamnele, trezindu-i pe domni, iar toată lumea câştigă.
Ar fi o adevărată autorizare
dacă nu ar fi atât de clar o rebeliune împotriva
ideii de a fi Peach, citând, "Prietena grasă din şcoala privată."
Şi ce este asta?
Mulţumesc contului privat de pe Facebook al Annikăi.
Bună, nas.
Şi uite aşa,
ştiu cum să o răsplătesc pe Annika pentru bunătatea ei.
Annika, de ce dracul nu este asta pe contul tău de Insta?
Dumnezeule, pentru că este umilitor.
Eu sunt adorabilă, dar Peach...
Din fericire ea nu este pe Facebook.
Totuşi, este drăguţ.
Verifici tot ceea ce postezi prima dată cu Peach?
La dracul, nu.
Ai dreptate. La naiba.
Asta este revenirea extremă.
Am însă nevoie de un text nemaipomenit.
Ce spui de, "Curvele fiind cât se poate de autentice"?
Joe, parcă ai fi în mintea mea.
Nu, doar îi cunosc publicul.
Echipa Joe, unu. Peach, zero.
Vei fi mândră de mine, Beck. Sunt un prieten bun.
Bună, Allison. Ai dorit să mă vezi?
Guinevere, te rog să stai jos.
Am înţeles că unele lucruri sunt mai dificile decât altele
şi să scrii despre ele.
Familiile noastre sunt, de obicei, în fruntea listei.
- Mă bucur că te-ai ocupat de asta. - Mulţumesc.
Asistenta mea tocmai ce a fost promovată
şi poate că va fi capabilă să îţi facă rost de unele slujbe.
Eseuri personale, recenzii.
Mă bag. Categoric. Mulţumesc, Allison.
Îţi voi trimite datele ei de contact.
Bine.
Şi, Beck, mi-a părut rău să citesc despre decesul tatălui tău.
Peach s-a străduit din răsputeri să te atragă într-o seară a fetelor,
dar m-ai ales.
Joe, doi. Peach, nimic.
Cred că te-ai îmbrăcat prea serios pentru sushi.
Nu, nu, tu eşti cea care nu s-a îmbrăcat adecvat pentru sărbătoarea
pe care am planificat-o.
Tema serii noastre este Fitzgerald şi Zelda.
Cine este Zelda?
Eu, evident.
Vom începe la Palm Court,
acolo unde cuplul nostru literar renumit a dansat
în fântâna pieţei...
Acolo unde un burger costă 30 de dolari.
Vei dori să fii în ceva puţin mai colorat.
Vei sta în locul
în care F. Scott a conceput Gatsby.
Asta pare a fi un fals.
Şi, apoi, după ce vom gusta din tortul nostru de 50 de dolari din brânză de capră,
o trăsură trasă de cai
ne va duce la cel mai exclusivist club...
Nu se poate.
Acolo unde Zelda a dansat în noapte.
Asta-i ciudat.
Annika nu sună niciodată.
Bună, Annika.
Stai, stai, stai. Ce s-a întâmplat?
Ce înregistrare?
Am un presentiment rău, Beck.
"Apasă pe profilul meu."
Am avut inşi negri.
Ei... m-au văzut...
şi au exclamat, "La naiba, fată".
Unde sunt indivizii albi
care doresc o fată cu un fund mare?
Postat anonim? Urât.
Acesta pare a fi rasism în stilul cel mai vechi şi clasic,
iar internetul s-a întors împotriva Annikăi
cu o viteză demnă de ultraj.
Desigur, pot să vin.
Dar sincronizarea, Beck.
O înregistrare din facultate, astăzi,
ca răspuns la faptul că Annika a fost împotriva lui Peach?
Asta face toate legăturile.
Trebuie să plec. Annika are...
Bine. Mergi. Fii cu prietena ta.
Ajut-o să o împingă pe Peach pe fereastră.
Îţi voi trimite mâine un mesaj.
Am făcut o greşeală,
am subestimat-o pe Peach, cruzimea ei.
Astăzi este Annika. Mâine ai putea fi tu.
Noi.
Beck, poate că nu voi reuşi niciodată să-ţi dovedesc că cea mai bună prietenă
este capabilă să te distrugă cu o mişcare din încheietura mâinii,
dar asta nu mă va opri să încerc.
Îmi pare rău că te-am ratat în această dimineaţă,
dar la asta s-a ajuns.
Alerg. Sunt un alergător acum.
Până ieri, m-am străduit din răsputeri să o evit pe Peach,
dar ştii ce se spune,
"Ţine-ţi prietenii aproape, iar duşmanii..."
Tot continui să-ţi pierzi duşmanii,
pentru că eşti ieşit total din formă.
De ce mă dor rinichii? Asta este tortură.
Dar trebuie să ştii împotriva cui luptăm.
Trebuie să intru în mintea ei.
Deci, proba A.
Peach îşi începe fiecare zi pedepsindu-şi corpul.
Sadomasochism? Ortorexie? Juriul încă deliberează.
Proba B. Peach este detestată la muncă.
Jaden, scaunele Jacobsen pe care le-ai comandat sunt imitaţii,
iar specificaţiile de la casa Vanderbilt
ar fi trebuit să fie în biroul meu până la ora 7 dimineaţa.
Este 6:50.
Privilegiată? Nepotism? Ne încălzim.
Nu pleacă nicăieri fără laptopul său.
Dacă aş putea să văd ce este în interior.
Proba C din turul nostru în psihicul lui Peach,
lipsa de graţie, nebunia.
Dacă acesta este fructul imaginaţiei lui Peach,
nu se poate spune ce fel de orori ar putea fi capabilă.
Cel puţin am vechiul tău telefon,
aşa că, uneori, primesc mici avertismente
înainte să apară domnişoara prietenoasă.
Bună. Joseph este aici?
Da. El este... undeva pe aici, cu munca.
Neaţa, Joseph!
În orice caz, care sunt veştile importante?
Nu vreau să fiu nepoliticoasă şi să fur lumina reflectoarelor
după dezastrul Annikăi de aseară,
dar... profesoara mea îmi face legătura cu un agent.
Beck!
Este nemaipomenit şi surprinzător, dar...
Rahat! Sunt atât de supărată pe mine.
Ce vrei să spui?
Ţinând cont de familia mea,
am multe legături la agenţii,
aşa că voi suna un prieten, pe Roger Stevens.
Roger Stevens?
Nu reprezintă scriitori celebri?
Câştigători de Pulitzer,
finalişti ai premiilor pentru vânzări,
67% din lista Cea mai bine vândută de la Time?
Da, Beck, aş spune că Roger Stevens
reprezintă câţiva scriitori celebri,
ceea ce, fără supărare, ridică întrebarea,
de ce ar fi interesat de o studentă la master?
Poţi să scrii pentru reviste.
Asta este o muncă legală şi onestă. Cam ceea ce face Annika.
Dar Roger nu vinde articole,
el reprezintă autori reali.
Aşa că depinde de ceea ce vrei să fii.
Dacă ai putea să ne faci prezentările...
O fac cu plăcere. Da.
Ne cunoaştem de când era consilier în tabăra mea evreiască, aşa că...
Ştii ceva?
Joseph!
Joseph?
Nu am ştiut că erai aici, Peach. Bună.
Avem nevoie să închizi acest loc
mâine seară pentru o petrecere privată.
Este perfect.
Roger este obsedat de mohorâtul şi neînfricatul New York.
Mă ocup eu de tot, dacă vei putea...
să faci puţină curăţenie.
- Eşti nemaipomenit. Mulţumesc. - Cu plăcere.
Nu îmi eşti datoare cu nimic. Bine?
O fac cu plăcere.
Dar eşti datoare, Beck.
Dar ce voi face?
Să pun bazele eşecului tău?
Asta nu este dragoste. Acesta nu sunt eu.
La răscruce de vânturi?
Este o acoperire aproape perfectă
pentru "Opere de tinereţe: Urmărirea penală a minorilor în statul New York".
Am auzit ce se întâmplă atunci când se îmbată Ron.
Înţeleg.
Vrei opţiuni, opţiuni legale.
Poate încerci să decifrezi ce s-ar întâmpla dacă l-ai lovi pe Ron?
Dacă te interpui între el şi mama ta?
Dă-o dracului de carte. Pot să-ţi spun eu ce se va întâmpla.
În cel mai bun caz, îl răneşti.
În cel mai rău caz, te răneşte şi el.
Cineva de la şcoală va vedea ce ţi-a făcut.
Următorul lucru va fi să ajungă Protecţia Copilului la uşa ta şi
vei avea 30 de minute să împachetezi.
Mama ta va pierde custodia.
Vei trece prin diverse case de tip familial
până când vei avea 18 ani sau te vei supăra
şi vei vedea dacă te poţi descurca pe străzi.
Poate că vei putea face asta. Eu nu am putut.
În schimb, citeşte asta. "Contele de Monte Cristo".
Este o altă carte a lui Dumas şi vom vorbi după ce o termini.
Despre ce este vorba?
Răzbunare, dar mult mai important,
să trăieşti alături de duşman.
Aşa că el a dat Pulitzerul înapoi şi a spus,
"Va trebui să am încredere în tine,
am scris totul pe acid."
Bună.
Am crezut că ai spus despre asta că-i ceva neoficial.
Haide, te voi prezenta.
Stai. Prima dată trebuie să beau ceva.
Să nu ai emoţii.
Fii tu însăţi.
Nu pot să fiu eu însămi.
Ar fi singurul motiv pentru care un agent cum este Roger Stevens
să fie interesat de mine şi de eseurile mele stupide
despre tatăl meu prost şi mort, care este cât se poate de viu.
Bine, atunci să nu fii tu însăţi, fii mult mai interesantă.
Jumătate dintre autorii pe care i-ai citit vreodată
şi-au inventat caracterele.
Ştii că povestea lui Fitzgerald şi a fântânii
este o nebunie alimentată de turism,
aşa că dă-i acestui tip o versiune a lui Beck,
concepută de aceeaşi minte originală
şi formidabilă, care a pus acele cuvinte pe hârtie.
Fitzgerald.
Şi Zelda.
Roger, ea este Guinevere Beck,
scriitoarea despre care ţi-am povestit.
Guinevere, doamna mea, mi-a plăcut.
Este de modă veche.
Spune-mi Beck. Totuşi, nu sunt o doamnă.
Merg să verific apa de pere.
Revin imediat.
De cât timp o cunoşti pe Peach?
Din perioada Adderall-ului. Tu?
De când am început să-i vând Adderall.
Este dificil să nu te holbezi, nu-i aşa? Roger nu este neglijent.
Cred că afacerea cu cărţi nu este întotdeauna atât de palidă şi slabă.
Beck ţi-a spus că am început să fac jogging?
Este amuzant.
Drogul alergătorului este mai bun decât sexul,
iar pentru unii ar putea să dureze mai mult.
Touche, curvă.
Sincer, am început să cred că oamenii care aleargă
se urăsc pe sine.
Nu, totul ţine de muzică, Joseph.
Găseşte melodia potrivită şi totul devine ceva fără efort.
Cum este şi între Roger şi Beck.
Pot să fiu sinceră?
Este norocoasă că mă are.
Beck ştie foarte rar ce este cel mai bine pentru ea.
Sunt perfect de acord.
Desigur, protejat cu parolă.
Este prea riscant. Peach este deja paranoică.
Deci, aceştia sunt oamenii care au făcut o creatură ca Peach.
Doamne fereşte să fie vreun fir de păr în altă parte
pentru o mulţime dintr-un club de ţară.
Bingo. Jurnal.
Jurnal de mâncare.
Hristoase, nevroza nu ia sfârşit niciodată?
Bună. Câţi ani aveai atunci când a fost făcută această fotografie, Beck?
Şi ce face Peach cu ea?
Bună, Joe.
Îmi cer scuze că sunt atât de udă.
Prietena ta este îndrăzneaţă. Poate să scrie?
Are potenţial.
Totuşi, nu a ajuns chiar acolo.
Masterul este doar o înşelătorie.
Vrei să-i dau prietenei tale câteva sfaturi?
Dacă vrea să fie o scriitoare reală, trebuie să renunţe.
Lucrez la asta.
Vreau doar să fii blând când o refuzi.
Este aiurea să ai dreptate, Beck.
Peach încearcă să-ţi saboteze cariera
şi trebuie să aflu motivul.
Iată câteva dintre cele mai obişnuite parole.
Parola. 123456.
Fetiţă.
Fetiţă? Serios?
În orice caz, am dubii că Peach este chiar atât de proastă,
aşa că am apelat la cineva care o cunoaşte de mai mult timp.
Bună, Annika. Cum rezişti?
Mi-am pierdut toţi sponsorii,
pentru că toţi sunt fătălăi,
o treime dintre cei care mă urmăresc pe Instagram
şi singura persoană care a trimis un mesaj în apărarea mea a fost o Kardashian,
aşa că, unde este vânătoarea de vrăjitoare pentru individul care a văzut o fată beată
şi a decis să-şi scoată camera?
- Unde este Beck? - La mine.
Îşi corectează una dintre lucrări.
A fost criticată.
Totuşi, nu a fost prea ocupată să petreacă cu Peach,
dar asta-i Peach.
- Beck este căţeluşul ei favorit. - Căţeluş?
Ea o tratează ca pe un animal de companie, nu-i aşa?
În fiecare zi auzi, "Beck asta"
şi "Beck aia".
Şi ştii că Beck adoră asta în secret.
Cele două sunt atât de dependente una de cealaltă.
Îmi pare rău, ştiu că este iubita ta.
În apărarea lui Beck, ea chiar scrie.
O presez să-şi respecte termenele limită.
Nu eşti cumva iubitul anului?
- Încerc. - Da.
Hei, Peach a avut vreodată un animal de companie real?
O tranziţie jenantă, dar am nevoie de parolă.
Dalloway.
Dalloway?
Da. Evident, un Bichon Frise de rasă pură.
Da. Peach a fost devastată atunci când a fugit.
Îmi cer scuze. Trebuie să lucrez la asta cu voce tare.
Este ca şi cum, ştii cine se face nevăzută
cu o glumă peiorativă despre sine care este puţin deocheată?
Iar prin deocheată, ea se referă la rasism.
Fata grasă.
Toata lumea râde pentru că este inofensivă,
beată, amuzantă, dar într-un mod al graşilor.
Dar ştii cine este crucificat pentru aceeaşi glumă deocheată?
Din nou, pentru a fi limpede, rasistă.
Fosta fată grasă, căreia îi este ruşine cu corpul său.
Fetele nu lasă fetele să scape.
Mulţumesc lui Dumnezeu. Asta a fost o uriaşă greşeală.
Îmi cer scuze, este Beck.
Bună. Care-i treaba?
Deci... Peach este aici.
Adică... în apartamentul tău.
Este ceva legat de un laptop furat.
De ce nu ne scuteşti de toată jena şi să ne spui unde este?
Este în bucătărie? Este sub canapea?
Vreo gaură prin care ai ascuns
- toate bunurile furate? - Bunuri furate?
Bine. Ia-o mai uşor- Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ba da, ştii. Seara trecută ai plecat mai devreme.
- Unde te-ai dus, Joseph? - Probabil să mă uşurez.
Peach, de poţi crede sau nu, îmi pot permite propriul calculator.
- Beck, ajută-mă. - Nu ştiu.
Ce vrei să spui prin nu ştiu?
Nu ştiu. Adică, desigur că nu ai...
Doar... te rog, nu mă pune în mijlocul acestei situaţii.
Bine. Peach, dacă laptopul tău este furat,
te cred, dar oamenii de la petrecere
nu arătau ca şi cum i-ar da banii pe afară, aşa că nu ştiu ce să spun.
Este... altcineva,
cineva care să aibă un motiv mult mai personal să se joace cu mintea ta?
Dumnezeule, Peach. Nu ai spus săptămâna trecută
că te-ai simţit nesigură în propria casă?
Ai alergat în fiecare dimineaţă în aer liber.
Eşti extrem de drăguţă, eşti o Salinger.
Dacă cineva se târăşte după tine?
- Nu ar fi prima dată. - Nu ar fi?
Aleluia.
Hai să spunem că relaţia dintre mine şi James Franco nu s-a terminat prea bine.
- Ar trebui să sunăm la poliţie. - Şi ce vor face?
Îi va interoga pe toţi prietenii lui Peach?
Baftă în ai convinge că nu este altceva în afară de o neînţelegere.
Îmi cer scuze. Trebuie să întreb.
Ai încercat "Găseşte-mi calculatorul"?
Este doar un mic GPS...
Nu am nevoie să mă iei de sus cu "Găseşte-mi calculatorul".
- Ştiu cum să o fac. - În regulă.
Peach, nu este casa ta?
Doar nu a crezut că sunt suficient de prost
să-i aduc laptopul aici, nu-i aşa?
Stilată scuza.
Joe, încetează.
Ce anume să încetez? Asta a fost un mare rahat, Beck.
Şi nu te-ai grăbit să-mi iei apărarea.
Ce ar fi trebuit să fac?
Mereu vă împungeţi.
Şi intrăm unii în casele celorlalţi, dar nu aceasta era ideea.
I s-a pus pata pe mine din prima zi în care ne-am întâlnit.
- Nu, nu a făcut-o. - Eşti oarbă?
Poate că nu poţi să vezi asta, dar Peach este extrem de răzbunătoare.
Ştii ceva? Dacă îmi urăşti prietenele atât de mult, de ce stai pe lângă ele?
Pentru că m-ai forţat să o fac. Dacă nu aş fi făcut-o, nu te-aş fi văzut.
Ştii ceva? Nu am timp pentru asta.
Ar fi trebuit să-i trimit paginile lui Roger Stevens,
de acum o oră.
Nu-i pasă. Nu-i pasă. Nu-i pasă.
Nu-i pasă!
Nu va semna niciodată cu tine. Peach a aranjat să eşuezi.
I-am auzit discutând la petrecere.
Roger crede că masteratul este o pierdere de timp, iar Peach a spus
că ea crede faptul că încă nu eşti pregătită.
Îmi pare rău, ştiu că adevărul doare,
- dar a trebuit să te eliberez. - Eşti un nenorocit.
Dacă nu crezi în mine, spune asta.
Nu veni cu o teorie a conspiraţiei de rahat.
Nu, Beck. Stai, nu. Spun adevărul.
Îţi este permis să fii gelos pe Roger.
Am înţeles, eşti un mascul, bla, bla, bla.
El este tânăr şi plin de succes.
Nu, asta nu... Nu, nu, nu, nu, nu.
Nu-mi pasă. Ultimul lucru la care m-aş fi aşteptat să fii,
era acela să nu mă susţii.
Prima noastră ceartă.
A fost mai rău decât mi-am putut imagina
şi totul mulţumită lui Peach.
Vreau să o pedepsesc pentru că a intervenit între noi,
dar nu pot. Nu sunt acel individ.
Sunt iubitul care o înţelege, care o susţine.
Sunt suficient de deştept să fi scăpat cu asta.
Ultima piesă din puzzle-ul lui Peach,
dovada că te critică.
Începem.
Dalloway.
Doamne, chiar şi câinele este snob.
Mulţumesc pentru nimic, Annika.
"Beck asta şi Beck aia."
Nu se poate ca asta să funcţioneze,
dar te rog să funcţionezi.
Bine. Dezgustător în mod oficial.
Nu sunt sigur ce caut,
dar voi şti când...
GB.
Guinevere Beck?
Ce dracul?
Este un şantaj?
Nu, sunt prea multe, se merge prea departe.
Ştiu cum este să fiu îndrăgostit de tine, Beck.
Dragostea nu arată aşa.
Dragostea nu se comportă aşa.
Aceasta este munca unei minţi bolnave.
Hai să-i spunem pe nume. Perversiuni.
Acum înţeleg de ce încearcă Peach să te facă să eşuezi.
Nu se simte ameninţată de tine. Este obsedată de tine.
Ştii că te voi iubi pentru totdeauna, nu-i aşa?
Ea vrea să te privească, să te aibă, să te controleze,
aşa cum controlează toate celelalte piese din viaţa ei.
Te vrea doar pentru ea.
Beck, ai o hărţuitoare.
Opriţi-mă dacă aţi mai auzit asta.
O fată creşte într-o familie strictă, cu foarte mulţi bani,
acolo unde sunt pedepsite devierile de la tradiţie.
Sunt două alegeri. Să fie ca ei sau să fie excomunicată.
Fără iubire, fără bani. La un moment dat, ea îşi face o prietenă.
Asta eşti tu, Beck.
Ea dezvoltă o pasiune inofensivă şi este 2018.
Aşa că cine dă doi bani dacă eşti lesbiană, bisexuală, omnisexuală
sau doar o muritoare aflată în prezenţa
feromonilor tăi periculoşi şi excepţionali?
Vă voi spune cine.
Familia ei, iar ea ştie asta,
aşa că îşi ia sentimentele normale şi sănătoase
şi le distruge, ascunzându-le într-un loc întunecat, secret,
ani de zile până când se transformă
într-o obsesie, o boală,
iar acum prietena ta cea mai bună este o hărţuitoare, o sociopată
şi... Doamne, o mincinoasă.
Drogul alergătorului este un mit.
De ce dracul m-am apucat din nou de jogging?
Sunt în iad, Beck.
Chiar dacă aş putea să-ţi arăt dovada, nu m-ai crede,
iar acum nici nu vorbeşti cu mine,
ceea ce înseamnă că ai probleme.
Uită-te la tine, ca o mică prostituată.
Urcă.
Bună.
Apreciez foarte mult că îmi citeşti lucrurile.
Eu îţi mulţumesc pentru că ai venit în această plimbare.
Trebuie să ajung la acest prânz după-amiază.
Şi m-am gândit că am putea merge împreună.
Hei, orele de la birou sunt mai bune fără birou.
Bine spus.
Pentru că veni vorba, aceste eseuri? Aceste poezii?
Mi-a plăcut foarte mult fiecare pagină.
Dumnezeule! Serios?
Taţii sunt cei mai răi.
Este ca şi cum slujba lor ar fi să ne dea vieţile peste cap.
Dacă am avea cu toţii două mame? Nu-i aşa?
Nu ar mai fi războaie, nimic.
Ştiu. Nu-i aşa?
Bine.
Vreau să fiu sincer cu tine.
Cred că unele dintre lucrurile tale sunt problematice.
Stai. Ce vrei să spui?
Dependenţa este o boală,
iar tu vrei să-ţi judeci tatăl
pentru că este o victimă?
Cred că lucrul despre care vorbeşti,
este... este vorba despre iertare.
Îmi cer scuze. Este greşeala mea.
Am frunzărit.
Deci, care este lucrul tău?
Cum este tăticul, este şi fiica?
Rahat.
Ce dracul? Ce faci?
Nu vrei să te relaxezi?
Poftim. Ia una.
Nu, eu nu... nu iau nimic.
Iisuse, nu este de mirare că nu am putut să-ţi citesc poeziile.
Peach avea dreptate, ai mult de învăţat.
Crezi că sobrietatea a creat-o pe Joyce Carol Oates, scumpo?
- Ai o problemă. - Eşti o mică curvă care judecă oamenii.
Poţi să opreşti?
Această carte este un rahat.
El aşteaptă 24 de ani pentru a obţine dreptatea?
Ce fel de mesaj este acesta?
Unul inteligent. Totul este vorba despre un joc pe termen lung.
Mama mea are nevoie acum de ajutor.
Câteodată, atunci când intervii între doi oameni,
este o cale sigură de a înrăutăţi lucrurile.
Îţi promit. Nu vom permite să i se întâmple nimic mamei tale.
Este prea târziu.
Beck-ish, ţi-am primt SOS-ul.
Scumpo, ce s-a întâmplat? Vino aici.
- Mi-ai înscenat totul. - Poftim?
Prietenul tău, Roger Stevens, a fost un nenorocit şi un ciudat.
Nu vrea să semneze cu mine. Nu a vrut niciodată să semneze cu mine.
Toată această poveste a fost pusă la cale doar pentru a mă umili.
Bine. Linişteşte-te şi spune-mi ce s-a întâmplat.
Nici nu mi-a citit poeziile. A fost un necioplit, un dobitoc,
care a vrut doar să mă drogheze şi...
mi-aş fi dorit să exagerez... să mi-o tragă în limuzină.
Doamne! Iar tu m-ai trimis acolo!
Nu ştiam că se droghează din nou.
Nu a mai folosit de pe 11 septembrie.
Beck, când s-a întâmplat totul, el era pe aeroport.
Nu dau doi bani! M-ai aruncat la lei.
"Ea are mult de învăţat?"
Du-te dracului. Joe avea dreptate.
Trăieşti să-ţi distrugi prietenii.
Hei, nu ştiu ce ţi-a spus iubitul...
Nu mă minţi, Peach. Nu sunt proastă. Nu sunt Annika.
Haide, Annika poate că nu-şi aminteşte noaptea în
care a spus toate acele lucruri, dar eu îmi amintesc.
Primul an, casa Marcy.
Eram acolo. Amândouă eram acolo.
Mă acuzi că am sabotat-o pe Annika?
Şi pe mine. Şi pe toţi ceilalţi care s-au interpus în lumina reflectoarelor tale.
Ai prefera să-ţi distrugi prietenii decât să recunoşti
că nu eşti bunătatea întruchipată acum.
Este epuizant să fiu prietena ta.
Nu ştiu ce să spun.
A fost o favoare, Beck,
şi nu trebuie să-ţi ador poezia
pentru a fi drăguţă cu tine.
Unde pleci?
Beck!
Beck?
Întoarce-te!
Pot să intru?
Îţi sunt datoare cu o scuză.
Ai avut dreptate.
Despre dobitocul de agent al lui Peach,
despre Peach.
Ţi-am spus eu.
Îmi pare foarte rău.
Cum poţi să vezi lucrurile atât de limpede?
Lucruri pe care nici eu nu le pot vedea pentru mine?
Probabil că mă urăşti.
Glumeşti? Te detest.
Pleacă de aici, spiriduş de gunoi!
Oricum ar fi.
- Acest loc este o groapă de gunoi. - Este ora sincerităţii?
Pentru că am păstrat câteva critici constructive destul de intense.
Nu, nu, nu, nu, nu mai suport.
Ne întoarcem la secrete şi la minciuni, te rog.
- Ignoră asta. - Asta crezi?
Îmi pare rău, dar asta se va tot repeta.
Ea trebuie să primească mesajul acum.
Trebuie să încetezi să mă mai suni.
Peach?
Am vrut să-ţi spun că ai dreptate.
Sunt o curvă. Îmi pare rău.
- Peach? Ce se întâmplă? - Nimic, doar...
am luat câteva pastile.
Care pastile?
Pe toate.
Peach?
Nu.
Joe, am nevoie de prosoape şi...
Şi este un pulverizator cu Naloxone în baia de oaspeţi.
- Care este aceea? - Este jos.
Asta-i bine. Dă totul afară.
Unde... unde este pulverizatorul nazal?
Rahat. Probabil l-am lăsat pe hol.
E-n regulă, e-n regulă. Îl voi aduce eu.
- Eşti sigură? - Da.
Nu se poate. Peach şi-a notat toată sinuciderea?
200 de miligrame de Ibuprofen, 15 miligrame de Wellbutrin.
Nu este sufuicient în sistemul ei,
pentru o ameţeală, cu atât mai mult pentru o supradoză.
Te văd spionând, Joseph.
Nu poţi dovedi că eu am notat.
Iisuse, Beck.
Totul este doar un teatru.
O cursă. Spune-mi că vezi asta.
Voi suna la spital.
Nu, o vor opri pentru 72 de ore.
Voi fi obligată.
Exact.
Beck, dacă este real, trebuie să meargă la spital.
Dacă este real?
Ai încercat să găseşti Naloxone?
Joseph.
Joe, vrei să aştepţi afară?
Da.
Îţi mulţumesc că m-ai salvat.
Joe are dreptate.
Ar trebui să te verifice cineva.
Ce ar fi dacă ai rămâne în seara asta,
în eventualitatea că s-ar putea întâmpla ceva?
Orice ai nevoie.
Beck, ce am spus despre faptul că ea...
Te rog, Joe, încetează. Ar fi putut să moară.
Nu suntem atât de norocoşi.
Doar v-aţi certat.
Ea încearcă să-şi ia viaţa aşa?
Ceva nu se leagă.
Asta nu este prima dată
când Peach a încercat să se sinucidă.
Glumeşti.
Am coborât-o de pe marginea prăpastiei de mai multe ori decât pot număra.
Aşa că, atunci când are nevoie de mine, chiar are nevoie de mine.
Am înţeles.
Am înţeles că am ajuns prea târziu.
Este un trecut prea bogat.
Am înţeles că, fără nicio urmă de îndoială,
Peach câştigă.
Cum poate că concureze un bărbat normal
cu o hărţuitoare bogată, instabilă,
care ar prefera să-şi însceneze sinuciderea
decât să se despartă de tine?
Întreaga ta viaţă este împletită cu cea a lui Peach, sunteţi inseparabile,
acum şi pentru totdeauna, până când te va târî
în grădina ei personală.
Acum, probabil că îşi înfinge ghearele tot mai adânc.
Nu poţi să faci nimic! Mă asculţi?
Crezi că, dacă vei distruge acest loc, asta va rezolva problemele noastre?
Te-ai drogat din nou?
O altă persoană faţă de care am eşuat în a o ajuta.
Am crezut că aş putea să devin mai bun pentru tine.
Nu am putut.
Am încercat să fiu iubitul perfect,
prietenul perfect pentru prietenele tale
şi nu a fost de ajuns, aşa că, la dracul cu asta.
Este eliberator, într-un fel,
să ştiu cu siguranţă unde stau,
unde te poziţionezi tu,
să ştiu cu siguranţă ce trebuie să fac pentru a te proteja.
Şi uite aşa, totul se aşează la locul lui.
Picioarele mele, drogul alergătorului, este destul de minunat
şi îmi amintesc că acesta este motivul pentru care m-am apucat de jogging.
Ea este moartă.
Desigur că ea este moartă. Ea a căzut.
Aşa este, a căzut.
Un accident.
Se întâmplă tot timpul. Alerga şi a căzut într-o piatră, de mai multe ori.
Bine. Hai să fim serioşi. A fost atacată. Cineva a atacat-o,
dar poate că a avut un motiv bun. Te-ai gândit la asta, detective?
Rahat! Detectivii sunt reali, iar ADN-ul există şi am lovit o fată cu o piatră.
Doamne, sunetul, nu aş răni niciodată o femeie.
Dar ea, ea era periculoasă, o harpie înfometată de carne.
Ea mi-a forţat mâna.
Asta-i din vina ei şi a familiei sale pentru că a luat-o razna.
A trebuit să o fac, Beck. A trebuit.
Am ştiut că nu mă vei ierta niciodată, dar nu am avut de ales.
Nu sunt o persoană rea. Ea urma să te distrugă.
Dar acum eşti în siguranţă, mulţumită mie.
Vreau doar să trăieşti cea mai bună viaţă.
Este un curaj, ceea ce fac pentru tine. Nu este uşor, este dificil.
Câteodată, asta mă face să înnebunesc. Sunt curajos.
Câţi indivizi sunt dispuşi să facă orice pentru persoanele pe care le iubesc?
Sincer, Beck, eşti norocoasă că mă ai.
S-a terminat. Ceea ce s-a făcut, este bun făcut,
iar acum nimic nu mai stă între mine şi... Paco.
Paco, ce ai făcut?
Nu am mai suportat încă o astfel de noapte.
Nu am ştiut câte pastile de dormit l-ar doborî.
Ei bine, Beck, mi-ai cerut să-l ajut pe Paco,
dar se pare că tu îl vei salva, pentru că,
mulţumită ţie ştiu exact ce am de făcut.
Avem nevoie de prosoape şi mama ta are cumva Naloxone?
Ar fi în dulapul de la baie, un pulverizator nazal. Repede.
Să apelez la 911?
Nu, nu dacă vrei să-ţi mai vezi vreodată mama.
Ciudatule. Ciudatule.
Marvasmar - Subtitrari-noi Team a avut plăcerea de a vă prezenta:
YOU Sezonul 01, ep 05-"Living with the Enemy"
Universul are un mod amuzant de a ne menţine umili.
Această bătaie a fost legată de soartă, ştiu asta.
Astăzi am făcut un lucru rău, dar dintr-un motiv bun,
iar dacă există dreptate pe lumea asta,
tu eşti recompensa pentru toată suferinţa mea.
Bună.
Joe, mulţumesc lui Dumnezeu.
Peach a fost atacată în Central Park, la lumina zilei.
Merg acum la Urgenţe.
Trăieşte?